Номер провадження: 22-ц/785/4513/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Голова правління ДБК «Металург» ОСОБА_7 щодо вивільнення сервітутів від незаконно встановленого відповідачами огородження, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, та просили зобов'язати відповідачів зняти самовільно встановлене загородження алей, доріжок, які є об'єктами загального користування між ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_5 привести межі ділянки за адресою: АДРЕСА_1, у відповідність до встановлених та закріплених меж, перенести розташування балкону, що надвисає над будівлею сараю, який належить ОСОБА_3 та знаходиться на її ділянці; зобов'язати ОСОБА_5 перенести розташування гаражу, будівля якого заступає на сервітут - доріжку-прохід між ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та виходить за лінію розташування АДРЕСА_1; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 суму моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн., суму витрат на лікування у розмірі 2 000, 00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1 200, 00 грн., судові витрати у розмірі 1 120, 00 грн., а також витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2 000, 00 грн.; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1 200, 00 грн., судові витрати у розмірі 1 120, 00 грн., а також витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2000, 00 грн.

В обґрунтування позову посилались на те, що позивачі є суміжними землекористувачами земельних ділянок по АДРЕСА_1. Власниками сусідньої земельної ділянки є ОСОБА_8 та його батько ОСОБА_9, які самовільно навесні 2009 року, без погодження з іншими суміжними землекористувачами, частково захопили територію алеї загального користування шляхом встановлення металевої огорожі, чим перекрили прохід, проїзд зі сторони земельних ділянок власниками яких є ОСОБА_3, та ОСОБА_10 Крім того, ОСОБА_8 побудував гараж на межі ділянок позивачок, чим порушив межі виділених сервітутів. В результаті вищевказаних порушень їм завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях з приводу неможливості вільно користуватись власними земельними ділянками, а також з приводу неодноразових звернень до відповідних органів з вимогами усунути вищевказані порушення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2014 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6 зняти самовільно встановлений ними металевий паркан з хвірткою - загородження алеї, доріжки загального користування, яка розташована між ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, привести межі та площу зазначеної доріжки-проходу між ділянками позивачок у відповідність до конфігурації та площі доріжки загального користування згідно з технічним звітом «Топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки ДБК «Металург» за адресою: АДРЕСА_1 за 2003 рік. Зобов'язано ОСОБА_5 привести межі та розміри свого землекористування, ділянки за адресою: АДРЕСА_1 по її периметру у відповідність до встановлених та закріплених меж, площі, конфігурації даної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.09.2003 року серія НОМЕР_2, планом меж даної земельної ділянки, площею 0,0232 га, кадастровий номер НОМЕР_1, технічним паспортом на дану земельну ділянку від 08.04.2004 року, інвентаризаційний №30499, технічним звітом «Топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки ДБК «Металург» за адресою: АДРЕСА_1 за 2003 рік. Зобов'язано ОСОБА_5 перенести розташування свого балкону - виступаючої зовні частини будинку - за адресою: АДРЕСА_1, у межі приналежної йому земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.09.2003 р. серія НОМЕР_2, згідно з планом меж даної земельної ділянки, площею 0,0232 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та з технічним паспортом на дану земельну ділянку від 08.04.2004 р., інвентаризаційний № 30499. Зобов'язано ОСОБА_5 перенести розташування свого гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у межі приналежної йому земельної ділянки; та заступає на сервітут - доріжку-прохід - між ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та виходить за лінію забудови АДРЕСА_1. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі по 500 грн. на кожного. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., судові витрати у розмірі 1120 грн., а також витрати на проведення судової експертизи у розмірі 2000 грн. на кожного.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовити.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, на підставі свідоцтва про право власності на дачу від 23.06.1998 року № НОМЕР_5 ДБК «Металург», який розташований по АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 17).

На підставі свідоцтва про право власності на дачну будівлю від 19.11.1999 року № 256 (Т. 1, а. с. 16) ОСОБА_4 є власником об'єкта - 46/1000 ДБК «Металург», який розташований по АДРЕСА_1 та власником земельної ділянки за цією адресою на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку від 16.03.2007 року, серії НОМЕР_3 (Т. 1, а. с. 19).

Суміжними землевласниками земельної ділянки площею 0, 0725 га, належної ОСОБА_4 є: по межі від А до Б - ОСОБА_11; по межі від Б до В - ДБК «Металург» (проїзд); по межі від В до Г - ОСОБА_12; по межі від Г до Д - Одеса (АДРЕСА_1); по межі від Д до Е - ОСОБА_13; по межі від Е до А - ОСОБА_14

ОСОБА_8 був власником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2004 року №1753 (Т. 1, а. с. 95) та на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2004 року№2456 (Т.1, а.с. 94) власником земельної ділянки, площею 0,0232 га по АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 62).

За відомостями технічного паспорту від 08 квітня 2004 року (Т. 1, а. с. 96-99), площа земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 на праві власності складає 232 кв. м.

Суд також виходив з того, що державний акт на земельну ділянку площею 0, 0232 га, кадастровий № НОМЕР_4 по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5 не видавався та технічна документація не розроблялась, тому площу вказаної земельної ділянки визначив на підставі копії технічної документації із землеустрою, виготовленої у 2003 р. на ім'я ОСОБА_12 - переднього власника земельної ділянки (Т. 2, а. с. 67-96).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 частково захопили територію (сервітут) алеї загального користування шляхом встановлення металевої огорожі (паркану), чим перекрили прохід, проїзд зі сторони земельних ділянок власниками яких є ОСОБА_3, та ОСОБА_10, чим порушили їх права суміжних землевласників.

Проте до такого висновку суд прийшов із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є безумовною підставою для його скасування із ухваленням нового по суті справи.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Однією із ознак законності рішення є виконуваність.

Як вбачається з договору дарування земельної ділянки від 29.07.2013 року, а також договору дарування житлового будинку від 29.07.2013 року, посвідчених нотаріально приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою О.В., за реєстром №№3646,3645 (а.с.202-206,т.2) ОСОБА_5 подарував будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, і право власності зареєстроване у встановленому порядку 29.07.2013 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.204,207,т.2).

Таким чином, рішення суду ухвалене щодо неналежного відповідача, фактично до виконання дій зобов'язано особу, яка не є власником майна, спір вирішено щодо майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2, порушення прав позивачів обумовлені діями суміжного землекористувача власника, випливають з прав власника майна, завдана шкода обумовлена неправомірними діями власника.

На підтвердження того, що ОСОБА_2 була учасником спірних правовідносин, але не була залучена до участі у справі, свідчать і пояснення самих позивачів в судовому засіданні апеляційної інстанції, а також наданий ними акт від 08.05.2015 року про фактичне місце проживання ОСОБА_2 за адресою будинку АДРЕСА_1 з 2004 року.

Зміна власника майна відбулася під час розгляду справи, водночас реєстрація угод у Державному реєстрі надавала можливість суду пересвідчися в тому, хто є власником майна, тим більш, що з часу їх укладання і до ухвалення рішення у справі пройшло більше року.

За таких обставин рішення суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи про відмову у задоволенні позову через пред'явлення вимог до неналежного відповідача.

У суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на залучення до участі у справі осіб у якості відповідачів. Оскільки позивачі не позбавлені права звернення до належної особи з таких самих підстав, то оцінка обґрунтованості та законності їх вимог по суті судом не надається.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання знести самовільно встановлені споруди, приведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у відповідність до встановлених меж, перенесення розташування балкону, гаражу за адресою АДРЕСА_1, відшкодування шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: