Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 316/2120/14ц Головуючий у 1 інстанції Курач І.В.
Провадження № 22-ц/778/4566/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права спільної часткової власності, та стягнення грошових коштів, що дорівнюють 1/2 вартості автомобіля який є сумісно нажитим майном подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, який уточнила в ході судового розгляду, про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, припинення права спільної сумісної власності, визнання права спільної часткової власності, та стягнення грошових коштів, що дорівнюють 1/2 вартості автомобіля який є сумісно нажитим майном подружжя.

В позові зазначала, що 26.09.1998 року між нею та ОСОБА_6 було укладено шлюб. В період шлюбу вони за спільні кошти придбали майно: легковий автомобіль «HYUNDAI ACCENT» 2009 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано за ОСОБА_6, та видано на його ім'я техпаспорт.

З квітня 2014 року (фактичної дати припинення шлюбних відносин) вони вимушені проживати в одній квартирі у зв'язку з обмеженими житловими умовами, мають окремі бюджети, спільне господарство не ведуть.

16 червня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Після отримання копії позовної заяви про розірвання шлюбу вона неодноразово зверталась до відповідача, намагаючись в добровільному порядку вирішити з колишнім чоловіком питання, щодо розподілу сумісно - нажитого майна подружжя легкового автомобіля «HYUNDAI ACCENT», який є їхньою спільною сумісною власністю подружжя. Але всі її спроби, щодо добровільного розподілу сумісно нажитого майна чи отримання грошової компенсації виявились безрезультатними згоди між сторонами не досягнуто.

Для звернення до суду з позовом про розподіл сумісно нажитого майна у неї були відсутні правовстановлюючі документи на автомобіль, у зв'язку з чим в липні 2014 року вона звернулась до Енергодарського ВРЕР УДАІ УМВС України в Запорізької області за наданням довідки.

07.08.2014 року була надана відповідь за підписом ОСОБА_8 в якій зазначалось, що транспортний засіб належав ОСОБА_6, але 19.07.2014 року на підстави довідки рахунка його було перереєстровано на громадянина ОСОБА_5.

За наданням дозволу на продаж автомобілю ОСОБА_6 до неї не звертався, відчуження автотранспортного засобу вчинив самостійно. Отже, дії щодо перереєстрації транспортного засобу ОСОБА_6 вчинив умисно, намагаючись уникнути розподілу сумісно нажитого майна.

Станом на 29.07.2014 року ринкова вартість автомобілю «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, згідно довідки наданої експертом становить 120 840 грн. 00 коп.

Враховуючи те, що вищезазначений автомобіль відповідно до ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя, розподіл якого добровільно не відбувся, то відповідно до норм ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України Позивачка має право на половину (1/2 частину) спірного майна як дружина, адже в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо розподілу сумісно нажитого майна, шлюбний договір між ними не укладався.

У зв'язку з тим, що зазначений автомобіль є неподільною річчю, вона має право на отримання від ОСОБА_6 грошової компенсації яка дорівнює 1/2 вартості автомобіля в розмірі 60 420 грн. 00 коп.

У зв'язку з тим, що 19.07.2014 року в порушення вимог ст. 65 СК України ОСОБА_6 без її згоди уклав договір купівлі - продажу сумісно нажитого майна автомобілю «HYUNDAI ACCENT», 2009 року керуючись ч.2 ст. 65 СК України воан має право на визнання в судовому порядку такого договору недійсним.

Просила суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, від 19.07.2014 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_3 - недійсним. Визнати автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, - визнати право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці за кожним. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 60 420 грн. 00 коп., що дорівнює 1/2 вартості автомобіля «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який є сумісно нажитим майном подружжя. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати понесені нею при подачі позовної заяви до суду - судовий збір в розмірі 604 грн. 20 коп.

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільно нажитого майна подружжя.

В зустрічному позові зазначав, що у період шлюбу ними було придбано за спільні кошти подружжя автомобіль та зареєстровано за ОСОБА_6.

26.06.2013 року ОСОБА_6 на вказаному автотранспортному засобі потрапив у дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль зазанав суттєвих пошкоджень. Протягом січня - травня 2014 року ПП ОСОБА_9 (СТО Автоцентр) було виконано роботи з ремонту пошкодженого автомобілю.

у період шлюбу ними було придбано за спільні кошти подружжя автомобіль та зареєстровано за ОСОБА_6.

26.06.2013 року ОСОБА_6 на вказаному автотранспортному засобі потрапив у дорожньо - транспортну пригоду, внаслідок чого автомобіль зазанав суттєвих пошкоджень. Протягом січня - травня 2014 року ПП ОСОБА_9 (СТО Автоцентр) було виконано роботи з ремонту

Просив суд визнати грошові зобов'язання, які виникли на підставі договорів позики (розписок) від 04.01.2014 року та від 22.05.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спільним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 - в порядку розподілу спільного майна подружжя у вигляді грошових зобов'язань, які виникли на підставі договорів позики (розписок) від 04.01.2014 року та від 22.05.2014року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1/2 частину вказаних грошових зобов'язань в розмірі 18 440 грн.; стягнути з ОСОБА_3 судовий збір та інші судові витрати.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати понесені нею при подачі позовної заяви до суду: судовий збір в розмірі 302 грн. 10 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, та ухвалити нове рішення, яким визнати договір купівлі-продажу автомобіля «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, від 19.07.2014 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_3 недійсним. Визнати автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Визнати право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на автомобіль «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, в рівних частках, тобто, по 1/2 частці за кожним. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 60420 грн. 00 коп., що дорівнює 14 вартості автомобіля «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який є сумісно нажитим майном подружжя. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати понесені нею при подачі позовної заяви до суду: судовий збір в розмірі 604 грн. 20 коп. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 70 СК України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 1998 року. В період шлюбу придбали автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був зареєстрований за ОСОБА_6

Тому, автомобіль придбаний сторонами в період шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не заперечуються сторонами.

Задовольняючи первісні позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_6 оспорюється (не визнається) дійсна вартість спірного автомобіля та відповідно визначена позивачем сума грошової компенсації у розмірі 60 420,00 грн. При цьому, сторонами не заявлено клопотання щодо призначення відповідної оцінки автомобіля (призначення експертизи) у разі наявності спору між сторонами з цього питання.

Доводи апелянта ОСОБА_6 з приводу неможливості залишення спірного автомобіля у спільній сумісній власності, оскільки це порушує право власності відповідача ОСОБА_5, якому був переданий спірний автомобіль в якості сплати за боргові зобов»язання, колегією суддів не приймаються до уваги та цілком вірно були відхилені судом першої інстанції.

Так, відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

В ході судового розгляду справи не було здобуто доказів про те, що спірний автомобіль було залишено відповідачу при добровільному розподілі спільного майна. Передача автомобіля відповідачем відбулося без згоди дружини, а тому не може вважатися правомірною. В той же час, суд першої інстанції прийшов до вірно висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача ОСОБА_3 про визнання угоди купівлі-продажу спірного автомобіля між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 недійсною, оскільки передача автомобіля ОСОБА_5 відбулася без укладення такого договору. Передача автомобіля фактично відбулася в забезпечення виконання боргових зобов»язань ОСОБА_6 Таким чином, при відсутності ознак укладення договору купівлі-продажу, останній не може бути визнаний недійсним.

З огляду на те, що спірний автомобіль був спільним сумісним майном подружжя та був переданий відповідачем без згоди позивача на користь відповідача ОСОБА_5, належних доказів добровільного поділу спільного майна в матеріалах справи не міститься, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що спірний автомобіль залишається спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6.

Визнавши за подружжя право спільної сумісної власності на спірний автомобіль, суд не порушив права жодного з подружжя в тому числі і відповідача ОСОБА_5, який має право звернутись до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за розписками.

Крім того, колегія суддів враховує також і те, що відповідач ОСОБА_6 заперечував проти розміру вартості автомобіля, заявленого позивачем, а клопотання про призначення судової експертизи для встановлення ринкової вартості автомобіля жодна із сторін не заявила.

Так, дійсно позивачем не надано доказів дійсної вартості автомобіля на час ухвалення рішення.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з його дійсної вартості на час розгляду справи.

Визначена позивачем вартість автомобіля 120 840,00 грн. належними доказами не підтверджена.

Довідка експерта Козакова А.А. від 29.07.2014р. обґрунтовано не прийнята судом першої інстанції до уваги, оскільки, вона не відображає реальну вартість автомобіля та оцінка його визначена без його огляду та без урахування технічного стану автомобіля, про що зокрема і зазначено в довідці (а.с. 8).

Таким чином суд ухвалюючи рішення, виходив з наданих сторонами доказів та вимог Закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості цих позовних вимог.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, позивачем по зустрічному позову не було надано доказів про отримання згоди дружини ОСОБА_3 на укладення договору позики, у вигляді розписок від 04.01.2014р. та від 22.05.2014р. та що гроші, отримані за розписками були витрачені на потреби та в інтересах сім»ї на ремонт спільного автомобіля.

Крім цього, з урахуванням того, що ОСОБА_6 також без згоди дружини ОСОБА_3 передав спільний автомобіль ОСОБА_5 в рахунок сплати боргу за розписками, є безпідставними та нелогічними вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 18 440,00 грн., оскільки передавши автомобіль, ОСОБА_3 також розпорядився і часткою дружини ОСОБА_3 Таким чином, з урахуванням обставин справи, на теперішній час відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 ? частки грошових зобов»язань за борговими розписками.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції надана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: