АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2237/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Кіхтенко Н. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього колгоспу ім. К.Маркса в особі ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «НВФ «Урожай» про виділення майнового паю в натурі, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що у 2003 році, в результаті реформування колгоспу ім. Карла Маркса у КСП «Хлібороб», власники майнових паїв, отриманих в результаті паювання майна даного підприємства, об'єдналися з метою спільного володіння, користування і розпорядження даним майном, як таким, що знаходиться у спільній частковій власності. Саме підприємство було реорганізоване у СТОВ "Хлібороб", яке на даний час ліквідоване.

Позивачка вказала, що має право на розпайоване майно колишнього КСП ім. К.Маркса, що підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) на загальну суму 30 819,00 грн., Частка ОСОБА_6 складає 0,614 % від загальної вартості майна всіх співвласників, яка станом на 01 лютого 2003 року становить 5 022 912,88 грн.

12 вересня 2012 року позивачка звернулася до співвласників майнових паїв колишнього колгоспу ім. К.Маркса з проханням про виділення їй в натур майна, проте її звернення не було розглянуте, загальні збори співвласників майнових паїв не проводилися, в результаті чого спір вирішено не було.

За таких обставин ОСОБА_6 звернулася до суду та після уточнення позовних вимог просила суд виділити в натурі та визнати за нею право власності на трактор Т 100, 1983 року випуску, вартістю 3938,00 грн., електромлин, 1938 року випуску, вартістю 6267,00 грн., культиватор КНР 5,6, 1985 року випуску, вартістю 620,00 грн., екскаватор, 1976 року випуску, вартістю 4008,00 грн., бурякопогрузчик СПС 4,2, 1990 року випуску, вартістю 9066 грн., комбайн "Нива", 1985 року випуску, вартістю 807 грн., комбайн КПС5Г, 1985 року випуску, вартістю 2 060,00 грн., причіп 2ПТС-4, 1985 року випуску, вартістю 263 грн., скиртосклад СМУ-05, 1987 року випуску, вартістю 462 грн., борона БТД-7, 1990 року випуску, вартістю 684 грн., сівалку СПЗ-3,6, 1990 року випуску, вартістю 554 грн., плуг ПЛН4-35, 1989 року випуску, вартістю 324 грн., розкидач МВУ 6, 1990 року випуску, вартістю 348 грн., автомобіль ГАЗ САЗ 3507, 1984 року випуску, вартістю 774 грн.; коток СКГ2, 1989 року випуску, вартістю 175 грн.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право на майно, що входило по структурі у пайовий фонд реорганізованого колгоспу ім. К.Маркса (с. Дацьки Корсунь-Шевченківського району Черкаської області), що є власністю громадян-співвласників майнових паїв та виділено у її розпорядження, володіння та користування наступне майно:

1- трактор марки Т 100, 1983 року випуску, вартістю 3938 грн.;

2- електромлин, 1938 року випуску, вартістю 6267 грн.;

3- культиватор КНР 5, 6, 1985 року випуску, вартістю 620 грн.,

4- комбайн "Нива", 1985 року випуску, вартістю 807 грн.,

5- трактор Т-70,1989 року випуску, вартістю 2430 грн.;

6- причіп 2ПТС-4,1985 року випуску, вартістю 263 грн.;

7- борону марки БТД-7, 1990 року випуску, вартістю 684 грн.;

8- сівалку СПЗ-3,6, 1990 року випуску, вартістю 554 грн.;

9- плуг ПЛН 4-35,1989 року випуску, вартістю 324 грн.;

10- розкидач МВУ 6 1990 року випуску, вартістю 348 грн.;

11- коток СКГ-2, 1989 року випуску, вартістю 175 грн.,

на загальну суму 16 410 грн., згідно належних їй свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП серії НОМЕР_1 від 15 березня 2006 року на 8786 грн. ( 0.175%) та серії НОМЕР_2 від 17 липня 2013 року на 9 563 грн. ( 0.190 %), яке вже передане спілкою і находиться у користуванні ОСОБА_6

У іншій частині позову щодо виділення екскаватора 1976 року випуску, вартістю 4008 грн., бурякопогрузчика марки СПС 4,2, 1990 року випуску, вартістю 9066 грн., скиртоскладу, марки СМУ -05,1987 року випуску, вартістю 462 грн. та автомобіля марки ГАЗ САЗ 3507, 1984 року випуску, вартістю 774 грн., на суму 14 310 грн., відмовити через відсутність законних підстав для задоволення.

Повернуто ОСОБА_6 оригінали свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії НОМЕР_3 на суму 5709 грн. ; (114 %) та НОМЕР_4 на суму 6761 грн.( (0.135 %).

Визнано за ОСОБА_6 право на виділення їй майна ще на 1 939 грн., що залишилося у сертифікаті серії НОМЕР_5 на загальну суму 9 563 грн. ( 0.190 %), який залишено у справі.

Стягнуто із спілки громадян-співвласників майнових паїв колишнього колгоспу ім. К.Маркса в особі ОСОБА_7. 164 грн. 10 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції змінити і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на виділення їй зі складу пайового фонду, що знаходиться у розпорядженні співвласників майнових паїв членів колишнього колгоспу ім. К.Маркса, а в послідуючому - колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб», яке ліквідоване, належної їй частки на майно та має право на виділення майнового паю в натурі.

При цьому, судом вказано на те, що позивач має право на частку у пайовому фонді не тільки на техніку, а і на інше рухоме та нерухоме майно, однак, оскільки позивач на пропозицію суду на виділення їй частки з нерухомого майна чи на одержання грошової компенсації, яку погоджувалося виплатити ТОВ «НВФ «Урожай» не погодилася, суд, вирішив визнати за нею право власності на 11 одиниць техніки, а на решту 4 одиниць техніки, із вказівкою на врахування інтересів інших співвласників, відмовив у визнанні права власності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 5, 7 - 9 Закону України від 14 лютого 1992 року "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і його пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження).

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов'язків членів колективного сільськогосподарського підприємства щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правомочності членів підприємств є похідними від правового статусу, завдань і функцій цих підприємств та правомочностей останніх як юридичних осіб, то і право громадянина вимагати своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини члена колективного підприємства з КСП щодо передачі отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення також повинні грунтуватись на принципі рівності прав і обов'язків зазначених сторін.

Це означає, що праву члена КСП вимагати видачі майнового паю відповідає право цього підприємства вирішувати питання складу і структури майнового паю, способу і терміну його виділу, при здійсненні яких (прав) повинні враховуватись інтереси обох сторін.

Спосіб забезпечення цих прав і інтересів члена КСП та підприємства визначений п. 3 ст. 9 вищевказаного Закону, згідно з яким у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями з метою створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших субєктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 року № 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки".

Крім того, слід урахувати, що з метою реалізації прав і інтересів КСП та членів цих підприємств у правовідносинах виділення-отримання майнового паю Міністерством сільського господарства і продовольства України та Інститутом аграрної економіки України 1 січня 1996 року розроблені методичні рекомендації про порядок отримання майнового паю при виході із колективного сільськогосподарського підприємства його членів, які не є нормативно-правовим актом у розумінні Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади". Але враховуючи, що в них закладені аналогічні ст. 9 Закону та ст. 1 Указу принципи і підходи щодо порядку і способу виділення майнового паю, вони можуть враховуватись підприємствами при затвердженні власних статутів і положень про паювання та судами при вирішенні спорів в частині, які не суперечать Закону, зокрема в них зазначено, що спосіб одержання майнових паїв пайовиками (натурою, грішми або цінними паперами) обирається в кожному конкретному випадку з урахуванням як побажань пайовика, так і можливостей підприємства.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_7. згідно свідоцтв НОМЕР_3 від 10 січня 2005 року, НОМЕР_1 від 13 червня 2006 року, НОМЕР_2 від 17 липня 2013 року, НОМЕР_4 від 03 лютого 2015 року, виданих Дацьківською сільською радою, є власником майнових паїв члена колишнього колгоспу ім. Карла Маркса та має право на частину пайового фонду ліквідованого СТОВ «Хлібороб» у розмірі 30 819 грн. або 0,614 % від загальної суми фонду.

Судом встановлено, що в у 2003 році в результаті реформування колгоспу ім. Карла Маркса власники майнових паїв, отриманих внаслідок розпаювання майна об'єдналися у Спілку громадян-співвласників та шляхом укладення 16 грудня 2003 року домовилися про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності. (а.с. 118-122, Т.1)

З метою оперативного вирішення питань, що виникають в процесі виконання вказаного вище договору, співвласниками обрано уповноважену особу ОСОБА_7., повноваження якої щодо представлення інтересів співвласників діяли на строк дії договору - п. 6.2 - 5 років, тобто до 16 грудня 2008 року.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження продовження повноважень ОСОБА_7. як голови Спілки матеріали справи не містять.

Згідно заяви від 12 вересня 2012 року ОСОБА_6 зверталася до комітету Спілки співвласників із заявою про виділення їй майнового паю в натурі та просила виділити їй майно згідно наведеного переліку.(а.с. 12 Т.1)

Згідно п.п. 9 та 16 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих КСП, затвердженого наказом міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (діяв на момент першого звернення позивачки про виділення їй майна та втратив чинність 11 квітня 2013 року), виділення із складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групі власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства структурою пайового фонду та не інакше як на підставі рішення зборів співвласників майнових паїв. Лише спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 затверджено Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

У п. 3 цього Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Пунктами 4, 5 цього Положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо.

Згідно з підпунктом 10 п. 4 комісія вносить пропозиції щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів із складу майна реорганізованого підприємства та передачі їх у спільну власність.

Типовим положенням не передбачено право комісії проводити розрахунки майном пайового фонду з іншими особами та (або) укладати договори з особами, які б передбачали розпорядження майном пайового фонду.

Відповідно до п. 10 Порядку комісія готує для розгляду на загальних зборах перелік майна для виділення його у натурі окремо для кожної групи осіб у спільну часткову власність єдиним комплексом, та список осіб, які виявили бажання отримати свої майнові паї у натурі .

Так, п. 12 Порядку встановлено, що питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого згідно з п. 15 Порядку таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акту приймання-передачі.

Таким чином, законодавством чітко встановлено, що до компетенції комісії не віднесено повноважень на розпорядження майном і право на розпорядження майном мають лише загальні збори співвласників майнових паїв.

Однак, будь-яких відомостей щодо створення Спілкою співвласників комісії по врегулюванню майнових спорів матеріали справи не містять.

В подальшому, згідно заяви ОСОБА_6 від 12 грудня 2014 року, позивачка зверталася до ОСОБА_7. як до Голови Спілки співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. Карла Маркса із клопотанням про виділення їй в натурі майна із пайового фонду на деяке майно та із проханням повідомити її про час та місце проведення зборів (а.с. 56, Т.1)

Однак, колегія суддів зауважує, що повноваження ОСОБА_7. як Голови Спілки співвласників на момент отримання останньою заяв позивачки не підтверджені, в зв'язку з чим вказані заяви не можуть вважатися допустимим доказом звернення співвласника до Спілки про виділ їй майнових паїв в натурі.

До того ж, матеріали справи не містять доказів ні скликання загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП ім. К.Маркса з приводу розподілу майна пайового фонду підприємства, ні будь-яких пропозицій комісії з приводу вирішення майнових питань щодо переліку майна, для виділення його у натурі ОСОБА_6 за результатами розгляду її заяв.

Таким чином, оскільки питання виділу зі складу пайового фонду колишнього КСП ім. К.Маркса належних ОСОБА_6 майнових паїв в натурі не було предметом вирішення зборів власників, таке питання не може бути предметом вирішення судом, висновки суду першої інстанції в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та прийняті при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, в зв'язку із чим у суд безпідставно виділив позивачу майно в судовому порядку.

Такі висновки відповідають правовій позиції ВСУ, висловленій у постановах від 28 травня 2009 року № 6-7874вов09 та 26 травня 2010 року № 6-24119св08.

Посилання апелянта на те, що виділення у її розпорядження чотирьох одиниць сільськогосподарської техніки не порушить прав та інтересів інших співвласників, є необгрунтованими та не узгоджуються з приписами чинного законодавства, оскільки позивач наполягала на виділення їх майна тільки з техніки, не врахувавши при цьому, що законом визначається принцип дотримання прав як власника майнового паю, так і інших співвласників та виділення майна по структурі всього майна пайового фонду.

Однак, всупереч вказаному принципу та нормам ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та інших нормативно-правових акті, якими регулюються спірні правовідносини, позивачка просила виділити їй у власність 14 одиниць техніки, категорично відхиляючи можливість виділення їй у власність нерухомого майна, будь-якого іншого рухомого майна із врахуванням структури всього пайового фонду, чи отримання грошової компенсації, запропонованої співвласниками, за решту 4 одиниць техніки.

У силу п. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_6 відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :