Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Рожина Ю.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., з участю представника відповідача адвоката Тищук К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в сумі 5243 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що позивач не надала суду повну інформацію про сплату ним аліментів за період з 01.09.2014 року по 29.12.2014 року та з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року та зробила невірний розрахунок, що відповідно призвело до незаконного судового рішення.

Він погоджується, що внаслідок прострочення сплати аліментів за період з вересня 2014 року по травень 2015 року в нього виникла заборгованість, проте він не погоджується з розрахунком пені.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1477/2015 Головуючий у 1 інстанції : Ходак С.К.

Доповідач : Григоренко М.П.

Вважає, що сума пені за несвоєчасну сплату аліментів з липня 2014 року по лютий 2015 року складає 1061 грн.

Також зазначає, що у період з січня по травень 2015 року він сплачував позивачці аліменти в березні 1500 грн., в квітні - 500 грн., в травні - 800 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, проте, позивачка вказане суду не повідомила. Всі квитанції про сплату аліментів він надавав відділу ДВС і йому не зрозуміло чому відділ ДВС Ківецівського РУЮ надав таку довідку заборгованості.

Вважає, що сума пені по несплаті аліментів за період з березня по травень 2015 року становить 60 грн.

Загальна сума пені за період з липня 2014 року по травень 2015 року становить 1121 грн.( 1061 грн. + 60 грн.) і вказану суму він визнає.

Крім того, вказує, що він не має постійної роботи, але кожного місяця сплачує позивачці аліменти. Він вже сплатив аліменти за червень в сумі 800 грн.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, в сумі 1121 грн.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, яку просив задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 196 СК України і виходив із того, що оскільки відповідач несвоєчасно сплачував позивачу аліменти на утримання дитини у період з липня 2014 року по травень 2015 року, тому має сплати останній неустойку, в загальному розмірі 5243 грн.

При цьому, суд першої інстанції послався на постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149 цс 14, в яких зазначено, що при розгляді даної категорії справ суд повинен встановити розмір пені за кожен місяць окремо, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Проте, в матеріалах справи відсутній будь-який розрахунок позивача щодо пені по аліментах, станом на 07 травня 2015 року, обрахований у тому порядку, про який згадується у вищевказаних постановах Верховного Суду України і на підставі якого суд першої інстанції мав ухвалити своє рішення у даній цивільній справі.

Неодноразово збільшуючи свої позовні вимоги (а.с. 26, 49), позивач кожен раз зазначала лише загальний розмір неустойки, без наведення відповідного розрахунку пені по кожному місяцю окремо.

З огляду на це, суд першої інстанції, в порядку виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, мав запропонувати позивачу надати належно обрахований розрахунок пені, з тим щоб сторона відповідача мала можливість подати свої заперечення з даного приводу, але ним цього зроблено не було і в своєму рішенні Дубенський міськрайонний суд також вказав лише загальний розмір пені, без зазначення розміру пені за кожен місяць окремо.

Як в суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду справи відповідач заперечував правильність обрахунку позивачем розміру пені з липня 2014 по 07 травня 2015 року, оскільки останньою не були враховані здійснені ним платежі на погашення своїх зобов'язань у січні-травні 2015 року, на загальну суму 1800 грн., на підтвердження чого ним було надані відповідні докази.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставинам справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, апеляційним судом Рівненської області 26 серпня 2015 року було оголошено перерву у даній цивільній справі та запропоновано позивачу надати розрахунок пені по аліментах за кожен місяць окремо, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Проте, позивач на наступне засідання будь-якого розрахунку не надала і просила апеляційний суд розглянути справу у її відсутність, чим позбавила апеляційний суд можливості з'ясувати та перевірити належним чином факт виконання відповідачем своїх обов'язків по сплаті аліментів в січні-травні 2015 року та яким чином це було нею враховано при обрахуванні розміру пені.

Самі по собі відомості, які були отримані на вимогу апеляційного суду із ВДВС Ківерцівського РУЮ, також не дають можливості самостійно встановити вищевказані обставини.

Виходячи із принципу змагальності в цивільному процесі, на думку колегії суддів, суд має сприяти стороні у здійсненні нею своїх справ, але не перебирати на себе обов'язки однієї із сторін по доведенню своїх вимог чи заперечень у встановленому порядку і тим самим викликати у іншої сторони сумніви щодо своєї неупередженості.

З огляду на те, що позивач не надала розрахунку пені по аліментах по кожному місяцю окремо, а матеріали справи не дозволяють апеляційному суду самостійно визначити цей розмір пені, оскільки саме позивач має уточнити, за які саме місяці має бути стягнута пеня із відповідача, в якому розмірі і за яку кількість днів, з тим щоб в майбутньому уникнути можливого подвійного стягнення, тому колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 лише в тих межах, в яких визнає ці позовні вимоги відповідач, а саме в розмірі 1121 грн.

В зв'язку із чим рішення Дубенського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та відмову у задоволенні решти позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів задовольнити частково та стягнути із останнього на користь позивача неустойку за період з 01 липня 2014 року по 07 травня 2015 року, в розмірі 1121 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Рожин Ю.М.

Максимчук З.М.