Провадження № 22-ц/779/1789/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділ ДРАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 27.01.2011 року, актовий запис №94 розірвано.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з позивачем ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу прізвище позивачу ОСОБА_1 на дошлюбне не змінено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , яка розташована в м. Херсон, і у зв`язку з ситуацію в країні приймає участь у військових навчаннях та виконує завдання на сході України. За таких обставин прибути в судове засідання призначене на 26.02.2015 року не міг, а тому про наданий судом строк для примирення нічого не знав.

Апелянт вважає, що за відсутності в судовому засіданні відповідача, суд не в повному обсязі з`ясував обставини, які мають значення для справи та можливого збереження шлюбу.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просив скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони, будучи належно повідомленими про розгляд справи, не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розірванні шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.01.2011 року. У шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони з березня 2014 року не проживають разом однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин на даний час не підтримують.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, можливість покладення судом в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б інтересам іншого із подружжя, та призвело б до порушення одного із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин, зокрема принципу вільної згоди та добровільності їх існування.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясовував фактичні взаємини подружжя, а тому прийшов до огрунтованого висновку, про те, що шлюб між сторонами існує формально і його збереження є неможливим.

Посилання ОСОБА_2 на те, що про наданий трьохмісячний строк для примирення йому не було відомо, однак ним подавалось клопотання про надання строку на примирення терміном 6 місяців, не приймаються судом до уваги, оскільки, виходячи з диспозитивності норми ст.111 СК України та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком.

Судом строк на примирення, враховуючи наявність у сторін неповнолітньої дитини надавався, однак заходи щодо примирення подружжя не мали позитивного результату.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не вбачається .

Керуючись ст.ст.218,307, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко
Судді: В.М. Васильковський
А.Ю. Малєєв