Справа №2-245/11 19.05.2015 19.05.2015 19.05.2015
Провадження №22ц/784/910/15 Головуюча в першій інстанції Циганок В.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання Шпонарській О.Ю.,

за участю представника заявника Бичковського О.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль»

на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року

за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області ( далі - відділ ДВС) Квашенка С.С. по справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль»

(далі - ПАТ «Райффайзен банк Аваль»)

до

ОСОБА_5 та ОСОБА_6

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

24 жовтня 2014 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Квашенка С.С. щодо виконання рішення суду.

Заявник зазначав, що на виконанні відділу ДВС знаходиться виконавчий лист № 2-245/2011, виданий 04 січня 2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 3 620 024 грн. 21 коп. Згідно відповіді ММБТІ від 27 березня 2012 року за боржником зареєстрована власність за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 06 квітня 1999 року, укладеного на товарній біржі «Сангай». 20 серпня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС було складено акт опису й арешту житлового будинку за вищезазначеною адресою з усіма господарськими будівлями та спорудами. Постановою державного виконавця від 02 вересня 2013 року для участі у вказаному виконавчому провадженні призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності. Проте, в подальшому, оцінка майна проведена не була та вказане майно не було передано на реалізацію, оскільки, на думку державного виконавця, договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений і не визнавався дійсним в судовому порядку. На їх звернення щодо передачі нерухомого майна на реалізацію відділ ДВС відповіді не надав.

Посилаючись на вищезазначене та порушення державним виконавцем відділу ДВС вимог ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» заявник просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС щодо не звернення стягнення на вказане нерухоме майно та просив зобов'язати останнього здійснити заходи щодо звернення стягнення на майно, належне боржнику.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року скаргу ПАТ «Райффайзен банк Аваль» залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен банк Аваль» посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального права, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, колегія судів вважає, що апеляційна скарга, в межах її доводів, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи скаргу ПАТ «Райффайзен банк Аваль» без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що майно боржника, яке підлягає реалізації для задоволення вимог стягувача, не перебуває у його власності, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування вказаного судового рішення та ухвалення нового.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 620 024 грн. 21 коп. (а.с.191-193 т.1).

На підставі вказаного рішення суду, 04 січня 2012 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-245/2011 (а.с. 164-165 т.2).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Квашенко С.С. від 18 січня 2012 року відкрито виконавче провадження № 30700078 щодо примусового виконання вищезазначеного рішення суду з ОСОБА_6 (а.с. 166-167 т.2) та 02 лютого 2012 року оголошено розшук майна боржника ОСОБА_6 (а.с. 211 т. 1).

Згідно довідки КП ММБТІ від 27 березня 2012 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06 квітня 1999 року на товарній біржі «Сангай» (а.с. 170, 171-172 т. 2).

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на спірний будинок державним виконавцем не накладався.

02 вересня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС винесено постанову про призначення ОСОБА_7 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у вказаному виконавчому провадженні (а.с. 168-169 т. 2 ), але з цього часу державним виконавцем не проводились ніякі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Так, на час укладання договору купівлі-продажу спірного будинку, який був укладений на товарній біржі, останній потребував нотаріального посвідчення відповідно до норм ЦК України.

Проте, спірний договір купівлі-продажу боржником був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації і до теперішнього часу жодна із сторін договору не заявляла про його недійсність, право власності ОСОБА_6 на вказаний будинок не ким не оспорюється.

Згідно п. 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено в тому числі і договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявностиі відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у ст. 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, скарга ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Квашенко Сергія Сергійовича щодо належності виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєві від 04 січня 2012 року у виконавчому провадженні ВП № 30700078.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Квашенко Сергія Сергійовича здійснити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо звернення стягнення на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1, яке належить боржнику ОСОБА_6.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» 121 грн. 80 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді