Справа № 296/6120/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"07" вересня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Адамовича О.Й.,

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1; представника відповідача Яшана О.Р.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про стягнення заборгованості по аліментам та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УМВС України в Житомирській області про стягнення заборгованості по аліментах в сумі 1392,38грн. та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Заявою від 14.07.2015р. позивач уточнила позовні вимоги, згідно яких просить стягнути з відповідача на її користь 2030,15грн. заборгованості по аліментах та 1000грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. За час перебування у шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Позивач вказала, що ОСОБА_3 працює в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, проте відповідач з червня місяця 2013 року по грудень місяць 2014р. проводив утримання аліментів не з усіх видів доходу ОСОБА_3, що підтверджується довідками про доходи. Вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який навмисно не проводить стягнення коштів з доходів боржника. Незаконні дії відповідача призводять до моральних страждань позивача, а тому завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Незважаючи на те, що суд на підставі ч.4 ст. 10 ЦПК України неодноразово роз'яснював право на подання клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або на залучення до участі у справі в якості співвідповідача іншу особу, згідно ст. 33 ЦПК України, а також роз'яснював наслідки подання позову до неналежного відповідача, ОСОБА_1 не скористалася таким правом, заперечивши щодо участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3

Представник відповідача позов не підтримав та просив відмовити в його задоволені за безпідставністю. Зокрема, в письмових запереченнях вказав, що аліменти не утримуються з доходів ОСОБА_3, які мають непостійний характер.

Суд, заслухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зі змісту свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2, виданих Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції Житомирської області від 27.06.2012 року вбачається, що позивач та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3,4).

Згідно з ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 березня 2013 року присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь позивача на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.5).

Постановою Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 25.04.2013 року відкрито виконавче провадження, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 від доходу (а.с.7).

Аліменти утримуються за місцем роботи ОСОБА_3

Згідно довідки від 18.08.2015р. виданої управлінням матеріального забезпечення УМВС України в Житомирській області, ОСОБА_3 має звання сержанта міліції, працює в органах внутрішніх справ з 07.02.2011р., а на посаді водія з 22.03.2013р. (а.с. 47).

Питання щодо видів доходу, які враховуються при визначенні розміру аліментів врегульовано постановою КМУ №146 від 26.02.1993р. "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" (далі за текстом - постанова №146).

Пунктом 8 постанови №146 визначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України та інших військ, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, що надається щомісячно (оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби).

Згідно другого абзацу пункту 12 постанови №146 визначено, що з військовослужбовців, а також осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів не провадиться з вихідної допомоги при звільненні з військової служби і з органів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби, а також інших видів грошового забезпечення, що не має постійного характеру.

обґрунтовуючи позов, позивач вказує, що відповідачем не були відраховані аліменти з доходів ОСОБА_3 отриманих в червні 2013р. в сумі 4187,70грн., у вересні 2013р. в сумі 4187,70грн., в грудні 2013р. в сумі 2613,24грн., в березні 2014р. в сумі 4226,48грн. та в грудні 2014р. в сумі 5472,54грн. Всього з розрахунку позивача сума недоотриманих аліментів становить 2030,53грн. (а.с. 39).

Позивач зазначає, що аліменти не були отримані з сум премій та матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, які згідно постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", наказу Міністерства внутрішніх справ України №499 від 31.12.2007року "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ" входять до складу грошового забезпечення.

Зокрема в п.3 наказу МВС України №499 вказується, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Суд погоджується з такими доводами позивача.

Разом з тим суд вважає, що при вирішенні спору слід керуватися постановою КМУ №146, яка є спеціальним нормативним актом в частині аліментних правовідносин. Інші нормативні акти, на які посилається позивач (Податковий кодекс України, Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державним комітетом статистики України від 13.01.2004р.) регулюють питання оподаткування доходів та ведення статистичних показників. Зокрема в п. 1.1. Інструкції визначено, що Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

З аналізу п.8 та п. 12 постанови КМУ №146 випливає, що аліменти утримуються з працівників внутрішніх справ із щомісячних виплат та не можуть стягуватися з інших видів грошового забезпечення, що не має постійного характеру.

З листа заступника начальника УМВС Україні в Житомирській області від 24.02.2015р. вбачається, що ОСОБА_3 в червні 2013р. була виплачена матеріальна допомога в сумі 2093,85грн. для вирішення соціально-побутових питань за 2013 рік; у вересні 2013 року виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 2093,85грн. за 2013 рік; у грудні 2013 року виплачено 500грн. одноразової премії; у березні 2014р. виплачено 2113,24грн. матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік (а.с. 14).

Таким чином, виходячи з положень постанови КМУ №146 можливість утримання аліментів з військовослужбовців, а також осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів не провадиться з вихідної допомоги при звільненні з військової служби і з органів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби залежить від характеру таких виплат, а саме чи є такі виплати щомісячними або такі, що мають непостійний характер, тобто виплачуються не щомісячно, несистематично.

Слід зазначити, що постанова КМУ №146 прямо не ставить можливість проведення відрахувань з отриманого доходу в залежність від можливості оподаткування таких доходів. В пункті 13 постанови вказується загальна норма, за якою утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Таким чином, суд вважає не доведеними обставини, що проведенні в спірних місяцях 2013-2014 р.р. виплати мають постійний, систематичний характер.

Обставини отримання таких виплат можуть бути враховані при визначенні розміру участі батька у додаткових витратах на дітей.

Крім того, суд вважає, що в даному випадку має місце спір щодо розміру аліментів.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі за текстом - Закон) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Згідно ст. 8 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Порядок стягнення аліментів врегульовано статтею 74 Закону.

Згідно ч.3 ст.74 Закону розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 9 закону визначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно рішення суду від 27 березня 2013 року аліменти підлягають стягненню з ОСОБА_3

Виходячи з вище викладеного, УМВС України в Житомирській області не є боржником за виконавчим провадженням, а тому не може бути відповідачем у справі про визначення розміру аліментів та їх стягнення. Суми доходу, з яких на думку позивача слід відраховувати аліменти, були отриманні ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено порушення її прав відповідачем, позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню також не підлягає.

Керуючись ст ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про стягнення заборгованості по аліментам та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Адамович