Справа № 462/71/15 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/783/2379/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: Друга Львівська державна нотаріальна контора, Львівське обласне бюро технічної інвентаризації , Управління земельних ресурсів м. Львова про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору дарування будинку, витягу про державну реєстрацію права власності на будинок, державних актів про право власності на земельну ділянку та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

На ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву задовільнити та накласти арешт на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується із твердженням суду про те, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначає, що до позовної заяви були додані документи, які підтверджують набуття права власності на спірне майно відповідачем ОСОБА_3, а саме договір дарування, витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та копія державного акту про право власності на земельну ділянку. Саме вказані документи позивач просить визнати недійсними, тобто, якщо відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, це не тільки утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду і призведе до порушення прав позивача, але й відповідач в любий момент під час розгляду справи зможе відчужити або знищити спірне майно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

У заяві про забезпечення позову ( а.с. 23) заявником було зазначено причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов, а саме: що відповідач може відчужити або зруйнувати майно, яке є предметом позову, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення..

Відповідно до роз"яснень наданих у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому , що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача , а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Із змісту позовних вимог випливає, що позивач просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини і визнати недійсними правовстановлюючі документи на майно , яке позивач вважає спадковим майном.

Мотивуючи підстави для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову , суд першої інстанції зіслався зокрема на те, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на те, що реальної загрози знищення спірного майна в дійсності не існує, а з врахуванням обставин набуття відповідачем право власності на спірне майно, немає підстав для обмеження відповідача у здійсності правомочностей власника, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави, достатні для висновку про відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції , апеляційний суд : відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на вищенаведені положення процесуального законодавства та обставини справи в їх об"єктивній сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржена ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженої ухвали не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити , оскаржену ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ч .ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.