Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/876/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щербань Л.С.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Кримської О.М.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" в особі директора Новікової К.С. про припинення договору оренди землі та стягнення не сплаченої орендної плати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області площею 7,60га.

01 квітня 2010 року між нею та ТОВ "Запорізькі лани" в особі директора Новікової К.С. укладено договір оренди належної їй на праві приватної власності земельної ділянки площею 7,60 га строком на 10 років. Договір зареєстрований в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 18.05.10 року за НОМЕР_1.

Пунктом 8 договору визначений розмір орендної плати, що становить 1200,00 грн. або 3 тони зернових та 200 кг соняшнику на рік. Згідно п. 10 договору орендна плата вноситься орендодавцеві до 31 жовтня кожного року. Відповідачем неодноразово порушувались умови договору щодо розміру та строків сплати орендної плати, а саме: орендна плата за 2012 рік проведена частково у 2013 році, орендна плата за 2013 рік проведена в грудні 2013 року із запізненням на 2 місяці, , у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовною заявою про припинення договору оренди землі. Вважає, що відповідач мав можливість сплатити орендну плату в повному обсязі та в строк, передбачений договором.

Просить припинити договір оренди землі земельної ділянки розміром 7,60 га розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 01.04.2010 року укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" в особі директора Новікової К.С. зареєстрований 18.05.10 за № 27 в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК". Стягнути з ТОВ "Запорізькі лани" не сплачену орендну плату у натуральному вигляді у розмірі 1500 кг зернових та 200 кг соняшнику.

10.11.2014 року від представника позивачки надійшла доповнена та уточнена позовна заява, в якій він просить припинити договір оренди землі від 01.04.2010 року укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізькі лани" в особі директора Новікової К.С, зареєстрований 18.05.10 року за № 27 в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП "Центр ДЗК", стягнути з ТОВ "Запорізькі лани" на користь позивачки не сплачену орендну плату за 2012 рік в розмірі 1500,00 кг зернових та 200,00 кг насіння соняшнику, за 2014 рік - в розмір 1200,00грн. або 3 тонни зернових та 200,00 кг насіння соняшнику.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник та його представник , будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явилися, від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 до апеляційного суду 31.03.2015 року надійшла заява в якій він просить розглядати справу без участі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи із-за неявки ОСОБА_3, ОСОБА_5, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.

Постановляючи рішення про відмову у позові, суд виходив з недоведеності позовних вимог ОСОБА_3, оскільки не встановлено порушень з боку орендаря умов договору, які відповідно до п. д ч.1 ст.141 Земельного кодексу України, ст. ст. 21, 32 Закону України "Про оренду землі" могли бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Суд встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, при ухваленні рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно до вимог ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використаю земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

За вимогами п. "д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки розміром 7,60 га, розташованої на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, Запорізької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2

01 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Запорізькі лани" укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, який зареєстрований 18.05.2010 року в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів, про що зроблено запис у Державному реєстрі земель НОМЕР_1 (а.с.4-6).

Згідно до п.8, п.10 укладеного з позивачем договору оренди плата повинна була сплачуватися ТОВ "Запорізькі лани" до 31 жовтня кожного року у розмірах: 1200,00 грн. або 200 кг насіння соняшника та 3 тони зернових на рік.

Із позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що підставою її позовних вимог про припинення договору оренди є несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки - за 2012 р., 2013 р. 2014 роки та несплата орендної плати в повному обсязі за 2012 рік та за 2014 рік ( а.с. 2-3, а.с. 27-29).

При розгляді справи було встановлено, що за 2012 р. частина орендної плати була сплачена з дотриманням строку, передбаченого договором - 14.08.2012 року (1000 кг. суржика), з простроченням -24.11.2013 року (360 кг кукурудзи), а повний розрахунок було проведено з простроченням -26.11.2014 року (715 грн.) ( а.с. 52а).

Доказів, які б свідчили про те, що орендна плата, яка була видана позивачці частково в натуральній формі та частково в грошовій формі за 2012 рік є меншою, ніж передбачено п. 8 договору оренди, позивачка суду не надала.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України за порушення зобов'язання передбачено настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема розірвання договору.

У відповідності до ст. 614 ЦК України підставою відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка порушила зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Із довідки Запорізького обласного центру гідрометеорології №26-30/3027 від 04.12.2012 р., висновку Торгово-промислової палати України №189 від 29 січня 2013року вбачається, що під час весняно-літнього періоду 2012 року в Оріхівському районі Запорізької області спостерігались несприятливі погодні умови для вирощування сільгоспкультур, внаслідок чого були пошкоджені посіви сільгоспкультур до незадовільного стану, у тому числі на площах ТОВ "Запорізькі лани", що знаходяться у Оріхівському районі Запорізької області. Зазначені несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах товариства станом на 02 жовтня 2012 року, є форс-мажорними обставинами ( а.с.44, а.с. 45)

Зазначене підтверджує правильність висновку суду, що вина орендаря у порушенні строку виплати орендної плати за 2012 рік відсутня.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність прибутку у відповідача у спірному періоді та на відсутність висновку Торгово-промислової палати, що саме замельна ділянка позивача постраждала внаслідок несприятливих погодних умов не впливає на висновки суду по суті спору.

За 2013 р. орендна плата виплачена в цьому ж році, з дотриманням строку - 26.07.2013 року (2570 кг. пшениці), з прострочкою - 24.11.2013 року ( 930 кг кукурудзи) та 28.12.2013 року (200 кг. соняшника).

За 2014 рік орендна плата виплачена в цьому ж році з прострочкою - 08.11.2014 року (1200 грн).

Встановлені судом під час розгляду справи обставини щодо розрахунків за 2012 та 2013, 2014 р.р. та обставини, викладені самим позивачем в позові спростовують доводи апеляційної скарги про наявність боргу по орендній платі за спірний період.

Тим більше в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що заборгованості по орендній платі за 2013 та 2014 рік перед позивачкою відповідач не має, а за 2012 рік позивачкою ОСОБА_3 отримана орендна плата 14.10.2014 року в розмірі 3750.00 грн. (зворот ас.63), тобто на 2550 грн. більше ніж передбачено п. 8 договору оренди землі від 01.04.20010 року, тому доводи апеляційної скарги, що за 2012 рік відповідач має заборгованість по орендній платі 500 кг зернових не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги про звільнення орендаря від виконання зобов'язань за договором не мають під собою будь-якого підгрунття. З позовом про припинення договору позивач звернувся до суду 03.07.2014 року з уточненою заявою про несплату орендної плати за 2014 рік, 10.11.2014 року і на час звернення до суду орендна плата за 2013 р. та за 2014 р. була сплачена орендарем у повному обсязі.

З огляду на встановлені обставини та відповідно до положень ст.ст. 614, 617 ЦК України суд обґрунтовано визнав, що відсутня система у порушенні зобов'язання по сплаті орендної плати, оскільки недотримання строку виплати орендної плати за 2012 р. мало місце не з вини орендаря.

До матеріалів справи не додано будь-яких доказів пред'явлення претензій позивачем до орендаря щодо несплати орендної плати у спірний період і, звертаючись з позовом про припинення договору, позивач не надав доказів на підтвердження того, що внаслідок затримки у строках виплати орендної плати він значною мірою позбавляється того, на що розраховував при укладенні договору.

Натомість, за п. 2 ч. 1 ст. 651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки під час розгляду справи не встановлено істотних порушень умов договору та системність невиконання зобов'язань орендарем умов договору, суд обґрунтовано дійшов висновку, що підстави для розірвання договору оренди за п. "д" ч.1 ст.141 ЗК України відсутні.

Відповідно до положень статті 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного судочинства відноситься справедливість, добросовісність та розумність.

Спір вирішено з додержанням вимог ст. 3 ЦК України та висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12 грудня 2012 року по справі № 6-146цс12.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: