Провадження №2- 156/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарях - Боровик О.О., Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОЦЕНТР-Україна ПЛЮС» про зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить зобов'язати відповідача здійснити виплату йому страхового відшкодування в сумі 113 334 грн. 05 коп.

Посилається в позові на те, що 03 жовтня 2013 року між ним та відповідачем був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № ВС.ДМТ06-01.036.

Згідно п. 4 Договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль SKODA OKTAVІA А5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

05 листопада 2013 року на автомобільній дорозі Н-15 Запоріжжя-Донецьк 98 км. 950 м. мав місце страховий випадок за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої останній отримав механічні пошкодження.

Даний факт був повністю встановлений та досліджений Покровським районним судом Дніпропетровській області, про що зазначено в постанові від 20 листопада 2013 року, яка набрала законної сили.

Стверджує, що на момент страхування та настання страхової події його транспортний засіб був повністю справним та не мав механічних пошкоджень, що підтверджується сервісною книжкою, в якій зазначено проходження обов'язкових технічних оглядів та самим договором страхування.

Керуючись умовами Договору страхування, ним було повідомлено відповідача про настання страхового випадку та подано усі необхідні документи для отримання страхового відшкодування.

Проте, незважаючи на свій обов'язок, останній у виплаті страхового відшкодування відмовив, посилаючись на те, що за наслідком проведеної ним перевірки заявлені ним обставини не знайшли свого підтвердження та спростовуються зібраними доказами, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», а також на підставі п. 13.1.1 Правил та п. 16.4.7 умов Договору страхування, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Вважає таке обґрунтування незаконним з наступних причин.

Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, відповідач посилався на висновок ТОВ «Експерт центр тандем», який, на його думку, суперечить висновку уповноваженого органу державної влади. Крім того, огляд об'єкту дослідження спеціаліст особисто не проводив.

Вважає твердження відповідача про недостовірність наданої ним інформації таким, що не відповідає дійсності, оскільки він здійснив доставку автомобіля до ТОВ «АВТОЦЕНТР-Україна ПЛЮС», де в присутності страхового комісара - представника відповідача було проведено обстеження та фіксація всіх механічних пошкоджень транспортного засобу, про що було складено відповідний акт.

З метою усунення встановлених в акті механічних пошкоджень, ТОВ «АВТОЦЕНТР-Україна ПЛЮС» підготувало розширений рахунок №СЧТ0035781 на суму 113 334 грн. 05 коп., який був направлений відповідачу.

Оскільки жодний дій, спрямованих на виплату зазначеної суми страхового відшкодування відповідачем вчинено не було, просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що для встановлення обставин заявленої позивачем події було залучило аварійного комісара ОСОБА_2 (кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара АК-ПК-ТЗ №009 від 14 червня 2012 року).

За наслідком проведеної перевірки причини та обставин ушкодження автомобіля останнім було надано аварійний сертифікат №34/03/14, згідно висновків якого наявний на транспортному засобі Skoda Octavia А5, державний номер НОМЕР_1, комплекс пошкоджень має накопичувальний характер та частково має ознаки розукомплектування. Крім того, з технічної точки зору наявний комплекс пошкоджень не відповідає обставинам заявленої позивачем ДТП. В той же час, система безпеки, зокрема модуль подушки безпеки водія, працював до укладання договору добровільного майнового страхування.

Також послався на те, що пробіг автомобіля відмінний від показників, наданих позивачем, і становить 69 433 км, а пошкодження лобового скла та передньої лівої двері автомобіля не пов'язані з ДТП.

Вважає, що наявність постанови Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2013 року в справі про адміністративне правопорушення жодним чином не позбавляє страхову компанію права оспорювати викладені у вказаній постанові обставини, про що свідчить положення законодавства та відповідні роз'яснення Пленуму Верховного Суду України.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, просить розглядати справу в відсутності свого представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2013 року між сторонами був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № ВС.ДМТ06-01.036.

Згідно п. 4 Договору застрахованим транспортним засобом є автомобіль SKODA OKTAVІA А5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

05 листопада 2013 року на автомобільній дорозі Н-15 Запоріжжя-Донецьк 98 км. 950 м. мав місце страховий випадок за участю застрахованого автомобіля, внаслідок якої останній отримав механічні пошкодження.

Постановою Покровського районного суду Дніпропетровської обл. від 20 листопада 2013 року винним у дорожньо-транспортній пригоді,в якій автомобіль позивача зазнав механічних ушкоджень, був визнаний сам позивач та підданий адміністративному стягненню.

З постанови суду вбачається, що позивач, керуючи автомобілем, при виникненні небезпеки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого з'їхав у кювет.

/а. с. 5 - 12/

Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України, що визначено ч. 2 ст. 25 Закону України «Про страхування».

Відповідно до вимог п. 18 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому.

Для встановлення обставин заявленої позивачем події було залучено аварійного комісара ОСОБА_2 (кваліфікаційне свідоцтво аварійного комісара АК-ПК-ТЗ №009 від 14 червня 2012 року).

За наслідком проведеної перевірки причини та обставин ушкодження автомобіля останнім було надано аварійний сертифікат №34/03/14.

/а. с. 54-83/

Представник позивача не заперечував, що існування аварійного сертифікату та результати проведеної аварійним комісаром перевірки були відомі позивачу, а сам аварійний сертифікат останнім не оскаржувався.

Відповідно до п. 16.4.7. Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №ВС.ДМт06-01.036 від 03 жовтня 2013 року підставою для відмови Страховика у здійсненні страхового відшкодування є та обставина, відповідно до якої якщо згідно з висновком (звітом автотехнічного, трассологічного тощо) компетентного спеціаліста, експертним дослідженням буде встановлено, що заявлені Страхувальником чи уповноваженою ним особою пошкодження ТЗ тa/або їх частина з технічної точки зору не могли виникнути за заявлених обставин (наприклад неможливість виникнення пошкоджень при знаходженні ТЗ у нерухомому стані, неможливість виникнення пошкоджень при зіткненні з визначеним Страхувальником об'єктом тощо). При цьому надання Страхувальником (водієм ТЗ або іншою уповноваженою Страхувальником особою) таких відомостей прирівнюється до надання неправдивої інформації щодо факту та/або обставин настання страхового випадку.

Враховуючи викладене вище, суд не приймає посилання представника позивача на те, що аварійний комісар не є компетентним спеціалістом для визначення обставин ДТП.

Згідно з п.3 ч.1, ч.3 ст.991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, в тому числі, подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

В п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» також зазначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є, зокрема, подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Саме в зв'язку з викладеним вище, у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено.

Враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що предметом спору сторін фактично є обґрунтованість відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, ухвалою суду від 24 жовтня 2014 року в справі було призначено автотехнічну експертизу з метою перевірки дійсних обставин ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача.

Згідно висновку експерта №14898/14899/14-52 від 31 березня 2015 року кількісні характеристики, які вказує позивач в обґрунтування обставин ДТП,а саме в частині того, що він, рухаючись на автомобілі Skoda, зі швидкістю близько 100 км/год на відстані 5м до виявленого транспортного засобу, який виїхав на сугу зустрічного руху, по якій рухався керований ним автомобіль, розпочав маневр відвороту вправо з метою уникнення зіткнення з невстановленим автомобілем ВАЗ, являються технічно неспроможними.

/а. с. 189 - 204/

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз»яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки відповідача та відповідали вимогам ст. 57 ЦПК України, щодо надання недостовірної інформації про обставини заявленої ДТП, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, представником позивача не надано, дані висновки є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене вище підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст..ст.25, 26 Закону України «Про страхування», ст. ст. 979, ч.1 ст. 988, ч.ч.1,3 ст. 991 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про зобов'язання здійснити виплату страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: