АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

19 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

при секретарі: Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивачі, звернулися до суду з позовом, уточненим в подальшому, до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 21.11.2009 сторони уклали між собою договір купівлі-продажу квартири, згідно якого позивачами було придбано у відповідачки у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1: 2/3 частини квартири - позивачем ОСОБА_2 та 1/3 частину квартири - ОСОБА_3 Вказують, що зазначену квартиру придбали за 70000,00 доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2013 було виселено позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Посилаючись на те, що відповідачка відмовилась в добровільному порядку відшкодувати завдані позивачам збитки внаслідок вилучення у позивачів товару (квартири) за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту продажу товару, просили суд стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків, завданих вилученням квартири, на користь ОСОБА_2 - 527490,40 грн. та на користь ОСОБА_3 - 258133,60 грн. (відповідно сплачені позивачами кошти 47000,00 доларів США та 23000,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 04.04.2014 року 1122,32 грн. за 100 доларів США).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 527490 грн. 40 коп. та 258133 грн. 60 коп. на користь ОСОБА_3

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій зазначила, що обставина, яка була визнана судом, щодо укладення ОСОБА_4 попереднього договору в майнових інтересах позивачів не ґрунтується на нормах закону та не підтверджена належними доказами. Крім того вказувала, що вартість квартири визначена у договорі становить 22 768, 20 грн., (вказаний договір підписаний як продавцем так і покупцями) також ця вартість підтверджена довідкою КП «КМБТІ».

Також є необґрунтованим висновок суду про визнання відповідачем суми боргу перед позивачами у розмірі 70 000 доларів США, оскільки вказана обставина не підтверджена належними доказами.

Посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 7589,40 грн. та на користь ОСОБА_2 - кошти у сумі 15178,80 грн.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала просила її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.11.2009 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали між собою договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарас О.В. 21.11.2009 за реєстровим номером 1935, згідно якого ОСОБА_1 продала, а Покупці купили у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1: 2/3 частини квартири - придбано позивачем ОСОБА_2 та 1/3 частину квартири - придбано позивачем ОСОБА_3

Відповідно до п. 4 Договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2009 інвентаризаційна оцінка відчужуваної квартири становить 22768,20 грн.; згідно п. 5 цього Договору - продаж квартири вчинено за 22768,20 грн., які одержані Продавцем від Покупців повністю до підписання Договору.

Крім цього 12.11.2009 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка діяла в майнових інтересах позивачів; був укладений попередній договір згідно якого сторони договору узгоджували ціну (вартість) квартири №1 в еквіваленті 70000,00 доларів США. Факт укладання попереднього договору також не заперечується відповідачем.

Доводи апеляційної скарги, щодо безпідставного визнанання судом обставин, щодо укладення ОСОБА_4 попереднього договору в майнових інтересах позивачів спростовується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2011 рокувстановлено, що невстановленою особою на підставі підробленого паспорту на ім'я ОСОБА_8 та його ідентифікаційного номеру, квартиру АДРЕСА_1, (через два місяці після смерті) на підставі договору купівлі продажу було продано ОСОБА_9 за ціною 100000 грн., вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 та зареєстровано в Київському МБТІ за реєстровим номером 1484.

В подальшому ОСОБА_9 продав вказану квартиру ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2009.

21.11.2009 ОСОБА_1 продала квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2011 року, яке набрало законної сили, у справі № 2-543/11 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_3,3 особи - ОСОБА_1, ОСОБА_13 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, ЛевченкоВ.М. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Тарас О.В. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння - позов задоволено частково, визнано нікчемними довіреності від імені ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_12, посвідчені приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_13 10.09.2009 року за № 452 та № 455 на отримання довідки-характеристики Київського МБТІ на відчуження квартири АДРЕСА_1; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на продаж квартири АДРЕСА_1, що був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Німченко О.С. та зареєстрований 23.09.2009 року Київським МБТІ за № 1484; витребувано майно - квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння від ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнано за ОСОБА_11 право власності на спадкове майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2013 року виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (позивачів) з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Відповідачка відмовилась добровільно відшкодувати завдані позивачам збитки внаслідок вилучення у позивачів товару (квартири) за рішенням суду, що стало підставою для звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, керуючись ст. 661 ЦК України, та встановивши факт завдання позивачам ОСОБА_1, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з останньої збитків у сумі 785624,00 грн., що еквівалентно 70000,00 доларів США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 661 ЦК України, у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є (в тому числі) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Позивачами підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст.10, 60 ЦПК України вартість розмір завданих збитків, що підлягає відшкодуванню.

Як встановлено судом до підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 отримала 16 000 грн. в якості авансу. За договором купівлі-продажу відповідач отримала 22768,20 грн.

Крім цього, судом встановлено, що відповідачка брала на себе зобов'язання у випадку припинення дії договору купівлі-продажу квартири №1, укладеного між сторонами 21.11.2009 року, додатково відшкодувати на користь позивачів еквівалент суми 67200,00 доларів США.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивачів завданих в наслідок відчуження майна (квартири) збитків.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/1164/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5226/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Парамонова М.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.