Справа № 161/6261/15-ц Провадження № 22-ц/773/1326/15 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Категорія: 27 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Зленка Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Дельта Банк» про стягнення коштів за апеляційною скаргою відповідача ПАТ «Дельта Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду від 21 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» № 001-02501-241214 від 24 грудня 2014 року в сумі 11 000 доларів США строком до 07 січня 2015 року. Власний поточний рахунок НОМЕР_1 у доларах США, на який банк зобов'язався перерахувати суму вкладу та нараховані відсотки по закінченню строку вкладу, він відкрив у ПAT «Дельта Банк» 23 грудня 2014 року на підставі договору банківського рахунка фізичної особи № 006-02501-231214. По закінченню дії депозиту ПAT «Дельта Банк» 18 лютого 2015 року зарахував суму вкладу на його рахунок. Отримати кошти з рахунка в день повернення вкладу він не зміг, так як на той час ПAT «Дельта Банк» фактично не здійснював видачу коштів, за винятком 300-500 грн. на людину в день.

Частину коштів у період з 24 лютого 2015 року по 02 березня 2015 року в сумі 2090,00 доларів США ним було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1, відкритий у ПAT «Дельта Банк».

03 березня 2015 року на офіційному сайті ПAT «Дельта Банк» з'явилася інформація про запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці до 02 червня 2015 року.

03 березня 2015 року він звернувся у відділення ПAT «Дельта Банк» у м. Луцьку по вул. Словацького, 12 з проханням видати кошти в сумі 9028,00 доларів США з його рахунка, але йому було відмовлено з посиланням на запровадження тимчасової адміністрації.

Станом на 21 квітня 2015 року на його рахунку знаходилися кошти в сумі 9028,00 доларів США, що були зараховані після закінчення строку депозиту. Не здійснивши видачу коштів з рахунка, банк не виконав розпорядження клієнта та привласнив його кошти.

На підставі викладеного просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь 9028,00 доларів США, які були зараховані банком на рахунок по закінченню строку депозиту.

21 липня 2015 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» кошти в сумі 1029,85 доларів США.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 липня 2015 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з поточного рахунку ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1029,58 доларів США, що по курсу Національного банку України на 02 березня 2015 року становить 27659,58 грн.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 276,59 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В запереченні, уточненому в судовому засіданні апеляційного суду, представник позивача ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, зазначаючи про його законність і обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий оn-lіnе» № 001-02501-241214 в сумі 11 000 доларів США строком до 07 січня 2015 року. Пунктами 1.9. та 1.10. даного договору передбачено, що нараховані проценти за вкладом виплачується вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу в разі закінчення строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, відкритий на ім'я вкладника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів (а. с. 4).

Власний поточний рахунок НОМЕР_1 у доларах США, на який банк зобов'язаний перерахувати суму вкладу та нараховані відсотки по закінченню терміну вкладу, позивач відкрив у ПAT «Дельта Банк» 23 грудня 2014 року на підставі договору банківського рахунка фізичної особи № 006-02501-231214 (а. с. 5, 8). По закінченню дії депозиту ПAT «Дельта Банк» 18 лютого 2015 року зарахував суму вкладу на його рахунок.

Отримати кошти з рахунка в день повернення вкладу позивач не зміг, так як на той час ПAT «Дельта Банк» фактично не здійснював видачу коштів, за винятком 300-500 грн. на людину в день.

Частину коштів у період з 24 лютого 2015 року по 02 березня 2015 року в сумі 2090,00 доларів США позивачем було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1, відкритий у ПAT «Дельта Банк».

03 березня 2015 року позивач звертався у відділення ПAT «Дельта Банк», що в м. Луцьку по вул. Словацького, 12, з проханням видати кошти в сумі 9028,00 доларів США з його рахунка, але йому було відмовлено з посиланням на запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Кошти з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність отримувача, який має виключне право розпорядження ними, а банк, в свою чергу, у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Станом на 21 липня 2015 року на рахунку позивача в ПАТ «Дельта Банк» знаходилися кошти в сумі 1029,58 доларів США.

Відмова банку у виплаті коштів позивачу є необґрунтованою.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За правилами ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

З матеріалів справи вбачається та це не оспорюється сторонами, що зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий on-line» № 001-02501-241214 від 24 грудня 2014 року сума вкладу позивача була перерахована відповідачем з вкладного (депозитного) рахунка на поточний банківський рахунок вкладника, відкритий у цьому ж банку. Частину коштів у період з 24 лютого по 02 березня 2015 року в сумі 2090 доларів США позивачем було перераховано на поточний рахунок ОСОБА_1, який відкритий в ПАТ «Дельта Банк». Кошти, які залишилися на рахунку, в сумі 9028 доларів США позивач не мав реальної можливості отримати та розпорядитися ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що до введення в банку тимчасової адміністрації позивач міг розпоряджатися своїми коштами на поточному банківському рахунку, крім вищенаведеного, спростовуються поясненнями самого представника відповідача в суді апеляційної інстанції про те, що в період, коли депозитний вклад ОСОБА_4 був зарахований на його банківський рахунок, у відповідності з п. 4.9 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» були встановлені обмеження щодо кількості операцій по рахунку, загальної суми за добу та суми однієї операції за визначений період, у зв'язку з чим позивач не мав реальної можливості розпорядитися своїми коштами на рахунку.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем договірних зобов'язань та вимог наведених вище норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги про повернення банківського вкладу є обґрунтованими, що вірно констатував суд першої інстанції.

Твердження відповідача про те, що банк виконав своє грошове зобов'язання, перерахувавши суму вкладу на поточний банківський рахунок вкладника, є помилковим.

Апелянт вірно зазначає про те, що з моменту перерахування коштів вкладника на його рахунок вони переходять у власність отримувача, а банк не є набувачем цих коштів. Однак, обмеживши можливості позивача щодо розпорядження належними йому коштами на рахунку, відповідач тим самим порушив умови договору банківського рахунка та встановлені законом права вкладника.

Вказаному висновку ніяким чином не суперечить правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2014 року у справі № 3-80гс14 (а. с. 45-47), на яку посилається апелянт.

За змістом ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140цс13.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не застосовані норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки з 03 березня 2015 року була розпочата процедура виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних (а. с. 38-39).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а. с. 40).

За змістом наведеної вище ст. 1074 ЦК України випадки обмеження прав клієнтів щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року (з наступними змінами та доповненнями), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини, тобто у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вказаного вище закону є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунка вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Позивач звернувся до відповідача про повернення банківського вкладу за договором № 001-02501-241214 від 24 грудня 2014 року, за яким 18 лютого 2015 року йому було зараховано суму вкладу на поточний рахунок, а введення тимчасової адміністрації відбулося з 03 березня 2015 року, тобто строк виконання зобов'язань за договором банківського вкладу сторін закінчився ще до початку введення у банку тимчасової адміністрації.

Доводи апелянта щодо безпідставності стягнення коштів з банку під час дії тимчасової адміністрації не заслуговують на увагу, оскільки запровадження тимчасової адміністрації у банку не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, так як Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не скасовує право на звернення до суду за захистом порушеного права, а лише визначає умови і порядок захисту прав вкладників-фізичних осіб у зв'язку із здійсненням тимчасової адміністрації банку.

За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов'язання (ст. 610 ЦК України).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Главою 50 ЦК України встановлені підстави припинення зобов'язання, зокрема: виконанням, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання, смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи, а також на інших підставах, встановлених договором або законом.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Отже законодавством визначено спеціальний позасудовий порядок припинення зобов'язань банку перед вкладниками за умови відшкодування їм коштів за вкладами державою в особі Фонду, однак встановлена цим Законом гарантія обмежена в сумі, а жодними іншими нормативно-правовими актами не забезпечуються права вкладників на видачу тієї суми належних їм грошей, що перевищує виплачену Фондом.

Разом з тим, не існує й такого закону, який би передбачав наслідком запровадження тимчасової адміністрації безпосереднє та в повному обсязі звільнення банку від виконання своїх зобов'язань у договірних відносинах із вкладниками, а ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає лише черговість та порядок задоволення вимог до банку (спрямування уповноваженою особою Фонду коштів), де вказується, що вимоги вкладників фізичних осіб у частині, яка перевищує суму, виплачену Фондом, віднесені до четвертої черги кредиторів та можуть бути задоволені за кошти, які одержить уповноважена особа в результаті ліквідації та реалізації майна банку, і це означає, що ні сам Фонд в особі держави, ні банк в добровільному порядку повернення вкладнику решти коштів не гарантують, інакше кажучи, відсутні реальні засоби захисту, окрім судового, які б насправді забезпечили реалізацію та здійснення такого права особи, що відповідно порушує право на ефективний захист згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час тимчасової адміністрації вищенаведені положення законодавства дозволяють банку не здійснювати моментального задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, як це визначає ст. 1075 ЦК України у спірних правовідносинах, що вказує на відсутність в особи можливості негайно та протягом деякого часу скористатися належними їй коштами, однак не може підтверджувати втрату права на них взагалі, тому за наявності фактів існування зобов'язання між сторонами, порушеного права вкладника на безперешкодне розпорядження грошима та причетності до такого порушення банку, який не видає йому залишок коштів на рахунку, а також ст. 3 ЦПК України і ст. 15 ЦК України, виключається відмова судом у його захисті.

Однак не можна вважати відмовою у праві на захист цивільного права особи наявність узгодженого Законом та встановленого державою порядку, який стосується забезпечення відшкодування вкладникам Фондом замість банків суми коштів за вкладами, граничний розмір яких не може бути вище ніж 200 000 грн., при цьому вирішення спірних питань з приводу гарантованих Фондом коштів вкладників у межах суми відшкодування здійснюється в порядку, передбаченому ст. 54 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Хоча наявність тимчасової адміністрації банку-боржника не дозволить примусово стягнути кошти з нього безпосередньо, проте не виключає можливості задоволення вкладником своїх вимог, в тому числі й за рахунок проведення взаємозаліку та отримання у власність заставного майна, підписання поруки, списання коштів з рахунка вкладника на погашення кредиту, отримання права вимоги до позичальника, чи інших визначених законодавством дій, які має право вчиняти від імені неплатоспроможного банку уповноважена особа Фонду, не чекаючи обов'язково при цьому четвертої черги (виключно за рахунок коштів, які можуть бути одержані в результаті ліквідації та реалізації майна цього банку), в зв'язку із чим наявність судового рішення про стягнення з банку частини неповернутої Фондом суми коштів за договором банківського рахунка, повинна забезпечити гарантії цивільних прав та обов'язків сторін, а також право особи на справедливий судовий розгляд, визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 виплачено 200 000 грн. (а. с. 52) з наявних на його банківському рахунку 9028 доларів США (а. с. 5). При цьому відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» іноземна валюта - долар США - була перерахована в гривню за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Після вказаної виплати на банківському рахунку ОСОБА_4 залишилося 1029,84 долари США, що підтверджується наданою представником позивача апеляційному суду довідкою тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 12 серпня 2015 року № 05-3062270. Сума залишку підтверджена також представником банку в судовому засіданні.

Суд стягнув на користь позивача 1029,58 доларів США, що на 26 центів менше, ніж зазначено у довідці. Позивач не оскаржив рішення в цій частині в апеляційному порядку, а його представник в судовому засіданні пояснив, що він погодився з таким рішенням. Тому з врахуванням встановлених статтями 11, 303 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та меж апеляційного розгляду справи в апеляційного суду відсутні підстави для зміни рішення в означеній частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги по суті спору спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з тим, рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судового збору в сумі 276,59 грн. не відповідає вимогам законодавства.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час постановлення рішення судом першої інстанції) було передбачено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Як зазначалося вище, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 40).

Статтями 35-37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. З дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Оскільки дана справа пов'язана із здійсненням тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», а відповідача в суді представляла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка звільняється від сплати судового збору, рішення в частині стягнення з банку в дохід держави вказаних судових витрат постановлено з порушенням вищенаведених положень законодавства, що за правилами ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни шляхом виключення з резолютивної частини рішення відповідної вказівки.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 21 липня 2015 року в даній справі змінити, виключивши з резолютивної частини рішення вказівку про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: