АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6586/14-ц 22-ц/774/1538/К/15
Справа №182/6586/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1538/К/15 Шестакова З.С.
Категорія № 59 (ІІІ) Доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Зубакової В.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Масловій К.В.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради Александрова Олександра Олексійовича.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради, Бондарця Валерія Миколайовича про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради (КП «Видавничий центр») та Бондарця В.М. про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що з 28 грудня 2012 року по 28 лютого 2013 року він щомісяця укладав з КП „Видавничий центр" трудову угоду на виконання функцій нічного сторожа позмінно з 17.00 до 08.00, з оплатою 625 грн., а з 30 квітня 2013 року по 28 листопада 2013 року між позивачем та КП „Видавничий центр" щомісяця укладався договір про надання послуг нічного сторожу позмінно з 17.00 до 08.00. Вартість послуг складала 625 грн. та фіксувалась в акті виконаних робіт.

Починаючи з травня 2013 року, по закінченню строку дії договору про надання послуг КП „Видавничий центр" не проводив повний розрахунок за виконані роботи, тому станом на 31 грудня 2013 року виникла заборгованість у сумі 4 502,84 грн.

Позивач вважає, що він фактично перебував з КП „Видавничий центр" у трудових відносинах, працював на підприємстві за сумісництвом та виконував роботу сторожа за строковими трудовими договорами, виходив на роботу відповідно до встановленого на підприємстві графіку черговості, виконував правила внутрішнього трудового розпорядку, проходив інструктажі та отримував заробітну плату через касу підприємства кожного місяця.

На підставі наведеного, уточнивши позовні вимоги, в остаточній їх редакції позивач ОСОБА_2 просив суд визнати трудову угоду від 28 грудня 2012 року, трудову угоду № 9 від 31 січня 2013 року, трудову угоду № 12 від 28 лютого 2013 року, договір про надання послуг № 31 від 29 березня 2013 року, договір про надання послуг № 36 від 30 квітня 2013 року, договір про надання послуг № 44/4 від 30 травня 2013 року, договір про надання послуг № 54 від 27 червня 2013 року, договір про надання послуг № 70 від 31 липня 2013 року, договір про надання послуг № 75-1 від 30 серпня 2013 року, договір про надання послуг № 78 від 30 вересня 2013 року, договір про надання послуг № 92 від 31 жовтня 2013 року, договір про надання послуг № 98 від 28 листопада 2013 року, - трудовими договорами. Стягнути з КП „Видавничий центр" та його директора Бондарця В.М. на його користь суму 126 761,96 грн., яка складається з невиплаченої йому при закінченні кожного строку договору згідно із ст. 116 КЗпП України заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, починаючи з 01 червня 2013 року по 01 червня 2015 року відповідно до ст. 117 КЗпП України. Витребувати у КП „Видавничий центр" правоустановчі документи КП „Нікопольська друкарня", акт прийому-передачі майна з балансу КП „Нікопольська друкарня" на баланс КП „Видавничий центр", акт комісії про перевірку майна та грошових коштів КП „Видавничий центр" при зміні керівника за 2 півріччя 2014 року та перелік майна, яке знаходиться на балансі КП „Видавничий центр".

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом при ухваленні рішення не було взято до уваги, що він працював на підприємстві відповідача за сумісництвом, у зв'язку з чим, 28.12.2012 року з ним було укладено трудову угоду та встановлено заробітну плату меншу мінімальної у сумі 625 грн. На думку позивача, у трудовій угоді сторони обумовили всі пункти, які є обов'язковими для трудового договору. Позивач завжди своєчасно приходив на роботу згідно графіку, встановленого керівництвом, сумлінно виконував свої обов'язки, при укладенні трудової угоди він проходив інструктаж з техніки безпеки. При цьому наказ про прийняття ОСОБА_2 на роботу не видавався, однак, керівництво підприємства відповідача фактично допускало його до виконання обов'язків сторожа. Загалом між сторонами у справі було укладено три трудові угоди 28.12.2012 року, 31.01.2013 року та 28.02.2013 року, після чого керівництво підприємства відповідача повідомило позивача про те, що надалі з ним буде укладено договір про надання послуг, однак це не призведе до зміни графіку роботи та обов'язків. Так, з 29.03.2013 року по 28.11.2013 року відповідач щомісяця укладав з позивачем договір про надання послуг

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про те, що між ним та відповідачем були не трудові, а цивільно-правові відносини, є помилковим, оскільки у період надання ОСОБА_2 послуг з охорони КП «Видавничий центр» у нього існував трудовий розпорядок.

Суд неправомірно відмовив позивачу у допиті свідків, які працювали охоронцями на підприємстві відповідача до нього, не взяв до уваги докази, надані позивачем та поклав в основу рішення пояснення представників відповідача та докази, надані ними. Однак, у довідках, які надавав суду ОСОБА_2 встановлено, що він у відповідача працював по трудовим договорам, отримував заробітну плату та підприємство мало заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу. У бухгалтерській документації - копії форми № 1ДФ, відповідач зазначив ознаку доходу позивача під номером 101, що означає трудові відносини, а не цивільно-правові. Трудова книжка не знаходилася у КП «Видавничий центр», оскільки основним місцем роботи позивача є КП «Муніципальна гвардія».

Судом при ухваленні рішення не враховано, що за період з травня 2013 року по грудень 2013 року та на момент звільнення відповідачем було недоплачено позивачу заробітну плату. У зв'язку з чим, позивач на підставі ст.ст.116,117 КЗпП України розрахував суму заробгованості та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у загальній сумі 126761,96 грн.

Крім того, апелянт зазначив, що судом безпідставно відмовлено йому у витребуванні у відповідача уставної документації та акту передачі майна, оскільки зазначені відомості були необхідні для встановлення факту наявності коштів на рахунках відповідача на момент невиплати позивачу заробітної плати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що з 28 грудня 2012 року по 28 лютого 2013 року ОСОБА_2 щомісяця укладав з КП „Видавничий центр" трудову угоду на виконання функцій нічного сторожа позмінно з 17.00 до 08.00, з оплатою 625 грн.,

З 30 квітня 2013 року по 27 червня 2013 року між позивачем та КП „Видавничий центр" щомісяця укладався договір про надання послуг нічного сторожу позмінно з 17.00 до 08.00., вартість послуг складала 625 грн., та з 31 липня 2013 року по 28 листопада 2013 року, відповідно до договору про надання послуг, вартість послуг встановлена 833 грн.

З 01 січня 2014 року договір про надання послуг з ОСОБА_2 не переукладався.

Згідно актів виконаних робіт ОСОБА_2 виконано послуги нічного сторожа, по строках виконання та якості роботи сторони претензій не мають (а.с. 40-45)

Відповідно до довідки КП «Видавничий центр» Нікопольської міської ради заборгованість перед ОСОБА_2 на 01.01.2014 року складає 4 502, 84 грн.(а.с. 83)

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем КП „Видавничий центр" фактично існували цивільно-правові відносини, пов'язані з укладанням між сторонами договору про надання послуг, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах з КП „Видавничий центр", стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі вимог ст.ст.116,117 КЗпП України не підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

На відміну від трудового договору, цивільно-правовий договір є угодою двох або більше осіб стосовно встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків.

Головна відмінність між трудовим і цивільно-правовим договорами полягає в предметі договору. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом цивільно-правових відносин є результат цієї праці.

Відповідно з ч.ч.3, 4 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Аналогічна правова позиція міститься у роз'ясненнях, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, відповідно до якого фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того чи було прийняття на роботу належним чином оформлене.

Цивільно-правовий договір - це угода між громадянином та організацією на виконання першим конкретної роботи, предметом якого є надання певного результату праці, але при цьому виді договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

На осіб, які виконують роботи (надають послуги) на підставі цивільно-правових договорів, не поширюються норми трудового законодавства в частині порядку прийняття на роботу, підстав для звільнення, установлення робочого часу, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, оплати та охорони праці, гарантій і компенсацій, обмеженої та повної матеріальної відповідальності працівника, накладення дисциплінарних стягнень тощо.

Головна відмінність між трудовим і цивільно-правовим договорами полягає в предметі договору. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Причому по закінченні виконання якого-небудь визначеного завдання трудова діяльність не припиняється; працівник зобов'язаний виконувати будь-яке завдання роботодавця, що належить до його трудової функції за професією, спеціальністю, посадою і кваліфікацією, обумовленою в трудовому договорі. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом цивільно-правових відносин є результат цієї праці.

Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється. Таким чином, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

За договором про надання послуг оплачується не процес праці, а конкретна послуга, яка споживається у процесі її особистого надання виконавцем. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами. Водночас відповідно до п. „а" ч. 3 ст. 56 Закону України „Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

З вищевикладеного вбачається, що суд першої інстанції вірно встановив, що між ОСОБА_2 та відповідачем КП „Видавничий центр" фактично існували цивільно-правові відносини, пов'язані з укладанням між сторонами договору про надання послугу зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради, Бондарця Валерія Миколайовича про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Як вбачається з матеріалів справи у період з 28 грудня 2012 року по 28 лютого 2013 року між КП „Видавничий центр" та ОСОБА_2 щомісяця укладались трудові угоди на виконання функцій нічного сторожа позмінно з 17.00 до 08.00 год.

З 30 квітня 2013 року по 28 листопада 2013 року між позивачем та КП „Видавничий центр" щомісяця укладався договір про надання послуг нічного сторожу позмінно з 17.00 до 08.00. год.

Згідно актів виконаних робіт ОСОБА_2 виконано послуги нічного сторожа, по строках виконання та якості роботи сторони претензій не мають.

Відповідно до довідки КП «Видавничий центр» Нікопольської міської ради заборгованість перед ОСОБА_2 на 01.01.2014 року за надання послуг складає 4 502, 84 грн., що також було підтверджено представником відповідача у засіданні колегії суддів.

Довідкою управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області № 7766/08/08 від 08 червня 2015 року підтверджено, що за застраховану особу ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) за період з січня по грудень включно 2013 року КП „Видавничий центр" здійснювало відрахування з нарахованих сум оплати за договорами цивільно-правового характеру (а.с.166-168).

У зв'язку з чим колегія суддів, вважає, що між сторонами існували цивільно-правові відносини, направлені на періодичне виконання позивачем певних робіт, послуг.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради, Бондарця Валерія Миколайовича про стягнення заборгованості по заробітній платі на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про стягнення з КП „Видавничий центр" Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_2 заборгованість за надання послуг в сумі 4 502,84 грн.

Враховуючи те, що трудовий договір між сторонами не укладався, а виниклі між сторонами правовідносини є цивільно - правовими, то вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України та посилання позивача на це в апеляційній скарзі, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Факт отримання оплати за надані послуги в касі підприємства відповідача, не є підставою наявності трудового договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 безпідставно відмовлено у витребуванні уставної документації та акту передачі майна, необхідних для встановлення наявності коштів на рахунках відповідача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки нормами чинного законодавства не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав, для виконання рішення в майбутньому. Крім того, будь-яких клопотань про витребування доказів позивачем у засіданні колегії суддів не заявлено

Колегія суддів не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі, що між ним та відповідачем були трудові, а не цивільно-правові відносини, так як у нього існував трудовий розпорядок ,графік роботи, інструкція, трудовий розпорядок, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України. Натомість, як вбачається із матеріалів справи між позивачем та відповідачем у період з 28 грудня 2012 року по 28 листопада 2013 року було укладено цивільно-правовий договір.

Доводи апеляційної скарги, щодо неправомірності відмови позивачу у допиті свідків, які працювали охоронцями на підприємстві відповідача, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дане клопотання не заявлялось позивачем у суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради, Бондарця Валерія Миколайовича про стягнення заборгованості по заробітній платі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_2 заборгованість за надання послуг в сумі 4 502,84 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради, Бондарця Валерія Миколайовича про стягнення заборгованості по заробітній платі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Комунального підприємства „Видавничий центр" Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_2 4 502,84 грн. заборгованість за надання послуг.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: