Справа №577/630/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Ярмак О.М.
Номер провадження 22-ц/788/568/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області

на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року

у цивільній справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області Литвинової Олени Миколаївни, стягувачі: Управління Пенсійного фонду України в місті Конотопі та Конотопському районі, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області Литвинової О.М. про тимчасове обмеження боржниці ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі Відділ ДВС Конотопського МРУЮ Сумської області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою подання задовольнити.

При цьому, з посиланням на п.18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та п.15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. зазначає, що згідно даних Конотопського ВРЕР, Управління Держземагенства у Конотопському районі Сумської області, Держсільгоспінспекції в Сумській області автомобілі, що підлягають обліку, земельні ділянки та транспортні засоби за боржницею не зареєстровані, згідно даних державної Податкової служби України, Пенсійного фонду України інформація про джерела отримання доходів боржницею відсутні, пенсії не отримує. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, за боржницею зареєстрована квартира за адресою АДРЕСА_1, описана та арештована і знаходиться в процесі реалізації у відповідності до вимог чинного законодавства. При неодноразових виходах державного виконавця за адресою, зазначеною в виконавчих документах остання була відсутня, про що складені відповідні акти. Станом на 02 лютого 2015 року боржницею вимоги виконавчих документів виконані частково, а саме: згідно виконавчого листа № 2а-1870/6897/12 від 19 жовтня 2012 року, виданого Сумським окружним адміністративним судом нею сплачено на користь стягувана борг в розмірі 170 грн. Вважає, що дослідивши у судовому засідання всі матеріали виконавчого провадження, суд взагалі не врахував зібрані у справі докази та відмовив у задоволенні подання безпідставно, оскільки боржниця не виконує покладені на неї зобов'язання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи заявнику в задоволенні подання про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за територію України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання рішень судів та інших органів та з метою ухилення від виконання вказаних рішень має намір виїхати за межі України.

Колегія суддів знаходить судове рішення законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

У п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов'язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції в Сумській області знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4: заборгованості на користь управління ПФУ в місті Конотопі та Конотопському районі зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011 рік в розмірі 840 грн. 30 коп. та штрафні санкції в розмірі 170 грн. 00 коп.; штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. (а.с. 5); недоїмки на користь УПФ зі сплати єдиного внеску в розмірі 1 194 грн. 03 коп. (а.с. 6); заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 614 грн. 61 коп., а також судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп., всього 18 858 грн. 21 коп. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 8). Борг ОСОБА_4 не погашався.

Відмовляючи в задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції зазначав про те, що в матеріалах виконавчих проваджень взагалі відсутні документи, які б підтверджували, що ОСОБА_4 отримувала постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень від 19 вересня 2014 року, що вона викликалася до державного виконавця, перешкоджала вчиненню ним виконавчих дій.

Відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_4 взагалі має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за її межі.

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували факт умисного ухилення боржниці від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань державний виконавець не надав, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 в праві виїзду за межі України.

На спростування цих висновків в апеляційній скарзі не наведено жодного доказу.

На підставі визначених у ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» обов'язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Правильно і з достатньою повнотою встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України держаний виконавець не довів належними доказами факту ухилення від виконання рішення суду ОСОБА_4, а сама наявність заборгованості за виконавчими листами про таке ухилення не свідчить, а тому суд правильно не вбачав підстав для застосування передбаченого ст.377-1 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження гарантованого ст.33 Конституції України і ст.313 ЦК України права особи на свободу пересування.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області підлягає стягненню судовий збір за апеляційне оскарження ухвали суду в розмірі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1п.1, 313, 314 ч.1п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області відхилити.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області в дохід держави судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. за апеляційне оскарження ухвали суду за наступними реквізитами:

Код бюджетної класифікації доходів 22030001

Рахунок 0002

Одержувач УК у м. Суми (м.Суми), 22030001

Банк одержувача ГУДКСУ у Сумській області,

МФО 837013

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -