Категорія 50Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Берегового О. Ю.,
суддів: Панасюка О. С., Медвецького С.К.,
за участю секретаря: Топольської В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ,

встановила:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи його тим, що 21.11.2008 р. з відповідачем зареєстровано шлюб, від якого є дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею.
В зв`язку з тим, що відповідач залишив сім`ю, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , військовослужбовця в/ч 3028 "Ягуар" Національної гвардії України, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.05.2015 р. і до досягнення повноліття. В решті позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропуіцення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з`ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зареєстровано 21.11.2008 р. (а.с. 4)
Сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3), яка проживає із позивачем, відвідує санаторну групу ДНЗ№75. (а.с. 5, 30)
Дитина знаходиться на утриманні позивачки.
Відповідач проходить службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, отримує грошове забезпечення, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не має.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату

аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі

звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в

твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен

ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і

платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх

дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх

дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж

зазначений у ч. 2 ст. 182 СК . При цьому необхідно мати

на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального

розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду

постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

В поданій апеляційній скарзі, апелянт , як підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів, зазначала що відповідач є молодою працездатною особою, в якого не має інших осіб на утриманні, при цьому донька має проблеми із здоров`ям та потребує додаткових коштів на лікування.

Суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення аліментів у частці від заробітку батька в розмірі ? частки, діючи у відповідності з вимогами ст.ст. 182. 183 СК України та враховуючи при цьому стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців.

Разом з тим, позивачка не позбавлена права звернутися з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку передбаченому ст.185 СК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не вказують на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,-

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: