АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4296/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Коренюк А.М.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. 20 січня 2015 року позивач збільшив позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до наказу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України» від 06 жовтня 2014 року № 472к був призначений на посаду начальника управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю строком на 3 місяці. Наказом Центру від 17 листопада 2014 року № 550к позивача було звільнено відповідно до ч.2 ст. 28 КЗпП України із займаної посади як такого, що не пройшов випробувальний строк. Вважає, що наказ про звільнення є незаконним, прийнятий всупереч чинного законодавства та з грубим порушенням його трудових прав, як працівника. Оскільки він вважає себе незаконно звільненим, просить поновити його з 17 листопада 2014 року на посаді начальника управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача на підставі ч. 2 ст. 28 КЗпП України відповідачем було дотримано вимог Закону та трудові права ОСОБА_1 порушено не було.

Колегія суддів погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України» від 06 жовтня 2014 року № 472к позивач був призначений на посаду начальника управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю з випробувальним строком на 3 місяці (а.с.3).

Наказом Центру від 17 листопада 2014 року № 550к позивача було звільнено відповідно до ч.2 ст. 28 КЗпП України з займаної посади як такого, що не пройшов випробувальний строк (а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців (ч.1 ст. 27 КЗпП України).

Обов'язок власника або уповноваженого ним органу проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце згідно положення ст. 29 КЗпП України відповідачем виконано. Так, ОСОБА_1 ознайомлений з посадовою інструкцією в день прийняття на роботу - 06 жовтня 2014 року, про що міститься його особистий підпис (а.с.68-75).

Згідно ст. 30 КЗпП України працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 28 КЗпП України коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах.

Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Судом встановлено, що керівник Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України», як роботодавець ОСОБА_1, в період його випробовувального терміну мав претензії та зауваження до його роботи, що підтверджується Розпорядженням Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України» від 09 жовтня 2014 року № 18 про тимчасове відсторонення від виконання обов»язків ОСОБА_1 за грубе порушення посадової інструкції, зокрема, неетичну та некоректну поведінку при забезпеченні роботи комісії МОЗ України щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу; протоколом засідання комісії з проведення службової перевірки ситуації, що склалась 08 жовтня 2014 року під час проведення перевірки комісії МОЗ України; актом про відмову працівника надавати письмові пояснення від 09 жовтня 2014 року; наказом від 17 жовтня 2014 року про створення комісії для проведення службового розслідування.

При звільненні позивачу виплачені всі належні до виплати суми та видано трудову книжку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що Державним підприємством «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров»я України» при звільненні ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст. 28 КЗпП України дотримано вимоги закону, оскільки звільнення працівника за вказаних умов це прерогатива роботодавця, й у разі, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Тобто, законом наділено роботодавця правом в період строку випробування надавати оцінку роботи виконуваній працівником, оцінити його відповідність займаній посаді, перевірити відповідність працівника роботі, яка йому доручена, тощо, а в разі встановлення невідповідності працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган вправі розірвати трудовий договір, що відповідає спірним правовідносинам.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт невідповідності працівника роботі протягом строку випробування роботодавцем був встановлений і доведений, а тому правових підстав для визнання звільнення позивача незаконним немає, відповідно правові підстави для поновлення його на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не надано доказів невідповідності займаній ним посаді, а всі докази були виготовлені адміністрацією безпосередньо перед судовим розглядом, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 28 КЗпП України саме власнику або уповноваженому ним органу надано право встановити відповідність чи невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно послався на розпорядження в.о. Генерального директора Центру від 09 жовтня 2014 року № 18 про тимчасове відсторонення позивача від виконання обов'язків, некоректну поведінку з членами комісії МОЗ України при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу «Баралгін», так як скарг на начебто некоректну поведінку позивача від членів комісії не було, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» про скасування розпорядження про відсторонення від роботи відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2015 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 про скасування розпорядження про відсторонення від роботи встановлено, що розпорядженням в.о. Генерального директора від 09 жовтня 2014 року № 18, тимчасово, з 09 жовтня 2014 року, на період роботи комісії щодо проведення перевірки дотримання вимог законодавства при здійсненні процедури державної реєстрації лікарського засобу, ОСОБА_1, начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю, було відсторонено від виконання обов'язків за грубе порушення посадової інструкції, зокрема, за неетичну та некоректну поведінку при забезпеченні роботи зазначеної комісії.

Згідно акту від 09.10.2014 року позивач ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення щодо ситуації, яка склалася під час проведення перевірки, а вголос озвучив, що він підпорядковується безпосередньо Генеральному директору, тобто Нагорній О.О.

Відповідно до розділу 5 п.п.5.3.2. Посадової інструкції начальника Управління телекомунікаційних мереж внутрішнього контролю Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», затвердженого наказом від 24 березня 2014 року начальник Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю має відповідати переліку кваліфікацій, серед яких зазначено вимогу щодо знання правил ділового етикету.

Професійна роль будь-якого співробітника невід'ємно пов'язана з виконанням ним етичних норм взаємовідносин із своїм зовнішнім оточенням (колегами, підлеглими, клієнтами та партнерами).

Дотримання етики ділових відносин є одним із головних критеріїв оцінки професіоналізму як окремого співробітника, так і організації в цілому.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року встановлено, що під час проведення комісією МОЗ, позивач ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю Державного підприємства «Державних експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», створив конфлікт інтересів, вказані факти викладені в результатах роботи комісії МОЗ України, а саме, що під час проведення перевірки керівництвом ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України», всупереч вимогам п. 3 Наказу МОЗ України від 30.09.2014 року № 125-Адм «Про проведення перевірки» та листа МОЗ України від 07.10.2014 року № 18.03-03/5525/29022 позивачем вчинялись окремі дії щодо ускладнення роботи комісії.

Крім цього, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2015 року встановлено, що члени комісії дійшли висновку про необхідність попередити ОСОБА_1 про недопустимість створення конфліктних ситуацій з перевіряючими органами та чітко дотримуватись розпоряджень керівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді