Справа № 361/8660/14-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/2160/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 12.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Іванової І.В.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, процентів за договором позики, інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення суми позики, процентів за договором позики, інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 20 квітня 2011 року він у присутності свідка ОСОБА_4 передав у позику ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 101 500 грн., про що останній видав боргову розписку, відповідно до якої дану суму грошей зобов'язувався повернути йому до кінця 2011 року. Проте своїх зобов'язань належним чином він не виконав і у визначений розпискою строк грошові кошти в сумі 101500 грн. йому не повернув.

Крім вказаної суми грошових коштів у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України ОСОБА_2 повинен сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За період від 01 січня 2012 року до 01 жовтня 2014 року інфляційні втрати складають 16 788 грн. 10 коп. і три проценти річних від простроченої суми за період від 01 січня 2012 року до 01 листопада 2014 року становлять 8 626 грн. 10 коп.

Всього загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 становить 126914 грн. 20 коп. (101500 грн. + 16788 грн. 10 коп. + 8626 грн. 10 коп.).

Також зазначав, що відмовою від виконання своїх договірних зобов'язань ОСОБА_2 йому завдано також моральної шкоди, яка полягає у постійних хвилюваннях та переживаннях через ризик втрати значної для нього суми грошових коштів у зв'язку із знеціненням національної валюти внаслідок зростання цін на продукти харчування, пальне, товари споживання. Він втратив душевний спокій, став знервованим, що призвело до погіршення стосунків з членами його сім'ї. Розмір завданої йому відповідачем моральної шкоди оцінював у 5000 грн.

Також у зв'язку із необхідністю звернення до суду з цим позовом та професійним захистом його порушених прав він поніс витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких склав 5000 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму позики в розмірі 101500 грн., інфляційні втрати в розмірі 16788 грн. 10 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8626 грн. 10 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а всього - 131914 грн. 20 коп. та судові витрати: судовий збір і витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

У подальшому в ході розгляду справи позивач ОСОБА_3 позовні вимоги збільшив.

Крім зазначених вище вимог, просив стягнути додатково з відповідача ОСОБА_2 на його користь на підставі ст.1048 ЦК України за період від 01 січня 2012 рокуд 19 листопада 2014 року проценти від суми позики в розмірі 44776 грн., обчислених на рівні облікової ставки Національного банку України у вказаний період.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 рокупозов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму позики в розмірі 101500 грн. 00 коп., проценти за користування позикою в розмірі 23567 грн. 47 коп., інфляційні втрати в розмірі 16788 грн. 10 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 8634 грн. 45 коп. та судовий збір у розмірі 1504 грн. 90 коп., а всього - 151 994 грн. 92 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, 20 квітня 2011 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 101 500 грн., які зобов'язувався повернути частинами до кінця 2011 року.

Факт укладення сторонами договору позики та його умов підтверджується розпискою, написаною позичальником ОСОБА_2

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.545 ЦК України визначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Суд встановив, що у порушення вимог закону та умов укладеного сторонами 20 квітня 2011 року договору позики відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань за цим договором належним чином не виконав і суму позики в розмірі 101 500 грн. у встановлений строк до кінця 2011 року позивачу ОСОБА_3 не повернув, що підтверджується наявним у позивача борговим документом - розпискою від 20 квітня 2011 року, написаною відповідачем.

За таких обставин, вимоги ОСОБА_3 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 суми позики в розмірі 101 500 грн. є обґрунтованими та підлягали до задоволення.

За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою ним у постанові від 02 липня 2014 року в цивільній справі №6-36цс14, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до положень ст.ст.10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 має право вимагати від ОСОБА_2 сплати процентів за користування сумою позики, а також інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми за прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання.

Перевіривши правильність зроблених позивачем розрахунків, облікову ставку, індекс інфляції, кількість днів прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, крім суми позики в розмірі 101 500 грн. слід стягнути і інші суми, зокрема:

- проценти за користування позикою за період від 01 січня 2012 року до 19 листопада 2014 року в розмірі 23 567 грн. 47 коп. на підставі ст.ст.536, 1048 ЦК України;

- інфляційні втрати за період від 01 січня 2012 року до 01 жовтня 2014 року в розмірі 16788 грн. 10 коп. і три проценти річних від простроченої суми за період від 01 січня 2012 року до 01 листопада 2014 року в розмірі 8634 грн. 45 коп. на підставі ст.ст.625, 1050 ЦК України.

Всього на користь позивача ОСОБА_3 з відповідача ОСОБА_2 підлягала до стягнення загальна сума заборгованості за договором позики в розмірі 150 490 грн. 02 коп. (101 500 грн. + 23 567 грн. 47 коп. + 16 788 грн. 10 коп. + 8 634 грн. 45 коп.).

За змістом норм чинного законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, у випадках, встановлених ЦК України, зокрема ст.ст.280, 611, 1167, 1168 цього Кодексу, а також іншими нормами законодавства, якими встановлюється відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Аналогічні роз'яснення містяться у п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Також суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, відмовивши у задоволенні заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань і умовами договору позики від 20 квітня 2011 року не передбачено відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання

Також вірно судом встановлено, що доказів понесення ОСОБА_3 витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 5000 грн. суду не надано, а тому відсутні також і правові підстави для стягнення цих витрат з відповідача на користь позивача

Разом з тим, виходячи із ставок судового збору, визначених у ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягав до стягнення судовий збір у розмірі 1504 грн. 90 коп. (1 % від задоволеної частини вимог майнового характеру).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Сліпченко О.І.

Іванова І.В.