Справа № 2/593/49/2015
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Крамаря В.М.
при секретарі Осадці М.Ю.
з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи на стороні відповідача головне квартирно експлуатаційне управління Збройних Сил України, квартирно експлуатаційний відділ м. Тернопіль про визнання права на проживання, -
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2014 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання права на проживання. В наступному до участі в справі судом були залучені треті особи на стороні відповідача - головне квартирно експлуатаційне управління Збройних Сил України та квартирно експлуатаційний відділ м. Тернопіль. Позивачі, посилаючись на те, що 18 січня 2006 року рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 їх сім`ї виділено приміщення АДРЕСА_1 для проживання. позивачі за власні кошти провели реконструкцію наданого їм приміщення у двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 16 грудня 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі В/ч НОМЕР_1 ) про визнання за ним права на проживання у двокімнатній квартирі АДРЕСА_2 , однак відповідач не визнав за ними права проживання у цій квартирі. Їх сім`я проживає у вказаній квартирі з 2006 року, іншого житла немає, за власні кошти реконструювала надане приміщення у двокімнатну квартиру, зареєстрована у ній, перебуває на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов. У зв`язку з цим позивачі просять визнати за ними, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , право на проживання у двокімнатній квартирі АДРЕСА_3 .
В судовому засіданні представник позивача Островська О.Н. позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати без неї, позов задовольнити.
В судовому засіданні представники відповідача Кузь Р.В. проти позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечив, посилаючись на те, що квартири АДРЕСА_1 не існує, і інтересах позивачів їм дано право на проживання у кімнаті адміністративного приміщення В/ч НОМЕР_1 по АДРЕСА_4 , а тому порушення прав позивачів не існує. Зважаючи на викладене, просили в задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи на стороні відповідача головного квартирно експлуатаційного управління Збройних Сил України Олійник О.І. пояснив, що квартирно експлуатаційний відділ м. Тернопіль (далі КЕВ м. Тернопіль) є органом державної військової та виконавчої влади на місцях в системі Збройних Сил України, на який покладені функції контролю за житловим фондом, закріпленим за Міністерством оборони України в межах територіальної відповідальності КЕВ м. Тернопіль. Будівля №1 за адресою: м. Бережани, вул. Замкова, 1, військове містечко № НОМЕР_2 , знаходиться на балансі КЕВ м. Тернопіль, рішення виконавчого комітету щодо встановлення статусу житлової будівлі відсутнє. З метою забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу у військових частинах, дислокованих в Бережанському гарнізоні, та членів їх сімей, приміщеннями для проживання, ця будівля була переоснащена для тимчасового проживання військовослужбовців, які проходили військову службу в ОСОБА_7 метою забезпечення тимчасовим житлом для проживання, між КЕВ м. Тернопіль та ОСОБА_5 було укладено договір найму соціального житла. Зважаючи на те, що Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Тернопіль є власником нерухомого військового майна, що є предметом спору у цій справі, своїм рішенням (договором найму соціального житла) забезпечив житловою площею позивача, питання щодо розірвання договору та звільнення приміщення не ставить, квартири АДРЕСА_3 немає, вважає позов безпідставним.
Представник третьої особи на стороні відповідача квартирно експлуатаційного відділу м. Тернопіль Кударевко Х.В. пояснила, що КЕВ м. Тернопіль є органом державної військової та виконавчої влади на місцях в системі Збройних Сил України, на який покладені функції контролю за житловим фондом, закріпленим за Міністерством оборони України в межах територіальної відповідальності КЕВ м. Тернопіль. Будівля №1 за адресою: м. Бережани, вул. Замкова, 1, військове містечко № НОМЕР_2 , знаходиться на балансі КЕВ м. Тернопіль, оскільки в грудні 2005 року була передана з В/ч НОМЕР_1 на баланс КЕВ м. Тернопіль. Вказана будівля не має статусу житлової, у виконавчому комітеті Бережанської міської ради Тернопільської області як житловий будинок не зареєстрована. З метою забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу у військових частинах, дислокованих в Бережанському гарнізоні, та членів їх сімей, приміщеннями для проживання, між КЕВ м. Тернопіль та ОСОБА_5 було укладено договір найму соціального житла, відповідно до умов вказаного договору позивачі були забезпечені житлом. Відповідач у справі не наділений повноваженнями забезпечення житлом, до КЕВ м. Тернопіль позивачі з приводу заявленого позову не зверталися, а тому, зважаючи на те, що Міністерство оборони України в особі КЕВ м. Тернопіль є власником нерухомого військового майна, що є предметом спору у цій справі, своїм рішенням (договором найму соціального житла) забезпечив житловою площею позивача, питання щодо розірвання договору та звільнення приміщення не ставить, квартири АДРЕСА_3 немає, вважає позов безпідставним, оскільки не вбачається факт порушення права на проживання позивачів у вказаній будівлі.
Військовий прокурор Тернопільського гарнізону, який повідомив про вступ у справу, подав до суду пояснення, в цілому аналогічні поясненням представника КЕВ м. Тернопіль, вважає позов безпідставним і таким, в задоволенні якого слід відмовити, просить справу розглядати без участі представника військової прокуратури Тернопільського гарнізону, про результати розгляду повідомити прокуратуру.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних мотивів.
За адресою: АДРЕСА_4 знаходиться нерухоме майно, яке знаходиться на балансі КЕВ м. Тернопіль, яке знаходиться у власності Міністерства оборони України, - вказаний факт ніким не оспорюється.
В Реєстрі речових прав на нерухоме майно будинок за адресою АДРЕСА_4 не зареєстрований.
Згідно з ч.3 ст.326 ЦК України правління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
У КЕВ м. Тернопіль, як органу, який здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, відповідно до п.2.4. Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.09.2013 року за № 1590/24122 (далі Положення), - обліковується як гуртожиток, виходячи з спільного наказу начальника Бережанського гарнізону та начальника КЕВ м. Тернопіль «Про створення комісії для переведення адміністративної будівлі 2/1 по вул. Замкова 1 в гуртожиток для проживання сімей військовослужбовців гарнізону та прийняття в експлуатацію».
П. 4.10 Положення встановлено, що передача будівель, споруд, окремих приміщень та їх заселення здійснюється за дозволом начальника гарнізону і оформленням у КЕВ. Відповідно до п.4.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337 (далі Інструкція) військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ району, погодженим з гарнізонною житловою комісією. Список розподілу жилої площі для постійного проживання (далі - Список розподілу постійного житла) розробляється КЕВ району відповідно до загальної та пільгових черг гарнізону. Після погодження головою гарнізонної житлової комісії Список розподілу постійного житла направляється КЕВ району до Служби правопорядку для перевірки. Після проведення перевірки та за відсутності зауважень Служби правопорядку Список розподілу постійного житла візується помічником начальника гарнізону з правової роботи і затверджується начальником гарнізону. Після затвердження (погодження) Список розподілу постійного житла разом з першими примірниками облікових справ подається керівником КЕВ району на перевірку до ГКЕУ ЗС України. Після перевірки ГКЕУ ЗС України Список розподілу постійного житла розглядається Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України, рішення (пропозиції), якої є остаточними для розгляду керівником квартирно-експлуатаційного органу, головою гарнізонної житлової комісії та начальником гарнізону. Список розподілу постійного житла, погоджений Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України, повертається ГКЕУ ЗС України разом із завіреною копією протоколу засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України до гарнізону. Витяг зі Списку розподілу постійного житла у гарнізоні, погоджений протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, затверджений начальником гарнізону згідно з п. 4.5 Інструкції, - КЕВ району подає до виконавчого органу міських рад або районної державної адміністрації для видачі ордера.
Документи передбачені п., п. 4.4, 4.5 Інструкції щодо позивачів відсутні.
Рішення про надання будинку за адресою АДРЕСА_4 статусу житлового, гуртожитку чи соціального житла, окрім вказаного вище, спільного наказу відсутні.
01 жовтня 2010 року між КЕВ м. Тернопіль (як наймодавцем) та ОСОБА_5 (як наймачем) було укладено договір житла в гуртожитку КЕВ м. Тернопіль. 01 липня 2013 року між КЕВ м. Тернопіль (як наймодавцем) та ОСОБА_5 (як наймачем) було укладено договір №2 найму соціального житла, відповідно до якого надав наймачеві та члену його сім`ї ОСОБА_8 у користування житлове приміщення у гуртожитку за адресою АДРЕСА_5 , в зв`язку з чим наймач та ОСОБА_8 отримали право зареєструватися у вказаному житлі.
Таким чином, КЕВ м. Тернопіль було визнано право на вказане житло та надано право проживати в цьому житлі.
Позивачу ОСОБА_6 право на вказане житло не надавалося, як вбачається з відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно та договорів купівлі продажу від 24 листопада 200 року та 06 грудня 2011 року за участю ОСОБА_6 , в останньої перебувало у власності нерухоме майно у виді квартири в місті Бережани, в якій була зареєстрованою з 23.02.2007 року по 28.09.2011 року згідно копії паспорта, наявної в справі.
Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Виходячи з положень ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.
Виходячи з наведеного, а також того, що будинок за адресою АДРЕСА_4 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрований, суд вважає, що інвентарна справа від 21.11.2011 року, де вказано що її виготовлено на житловий будинок по АДРЕСА_4 , зведена інвентаризаційна відомість об`єктів незавершеного будівництва за станом на 01.04.2013 року по замовнику Південне УКБ МО України за бюджетною програмою КПКВ 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України» по Тернопільській області, де вказано об`єкт « АДРЕСА_6 , реконструкція будівлі гуртожитку під 10-квартирний житловий будинок» та Декларація про готовність об`єкта до експлуатації є документацією, необхідною для проведення наступної державної реєстрації житлового будинку по АДРЕСА_4 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак не заміняють її та не свідчать про виникнення та існування такого об`єкта нерухомого майна.
Згідно з ч.3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Ст. 18 ЖК Української РСР встановлено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Ч.1 ст. 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч.1 ст. 63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
Квартира АДРЕСА_1 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстрована, а тому права власності на такий об`єкт, як квартира АДРЕСА_1 , не існує.
Ч.1 ст. 641 ЦК України встановлено, що пропозиція укласти договір (оферта) має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з ч.1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Ч.1 ст. 811 ЦК України встановлено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.
Згідно з ч.2 ст. 61 Житлового кодексу Української РСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Зважаючи на те, що у позивача відсутній ордер на вселення в квартиру номер АДРЕСА_1 , відсутні інші відомості про досягнення згоди між сторонами по справі про істотні умови договору найму, зокрема, як встановлено вище, відсутній предмет спору двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , - не може бути визнано право на проживання за позивачами суд в такій квартирі, а тому суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивачів.
Суд не бере до уваги надані стороною позивача копії документів, про укладення договорів а надання комунальних послуг та понесення витрат на реконструкцію наданого приміщення, оскільки такі не підтверджуються існування предмета спору двокімнатної квартири АДРЕСА_3 .
Окрім цього, позивачами заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, оскільки, як слідує з п., п. 2.4, 4.10 Положення та п., п. 4.4, 4.5 Інструкції, - В/ч НОМЕР_1 не уповноважена вирішувати питання забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, а вирішення таких питань щодо військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби В/ч НОМЕР_1 , зокрема, та Бережанського гарнізону, - є виключною компетенцією КЕВ м. Тернопіль. А тому ОСОБА_5 звернувся до не уповноваженого суб`єкта з заявою про прийняття рішення та видачу ордеру на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , і тим самим визнання за ним та членами його сім`ї право на проживання у квартирі, - В/ч НОМЕР_1 , в свою чергу, не уповноважена вирішувати таку заяву, і відповідно не могла порушити право позивачів.
З цієї ж підстави суд критично оцінює надану суду як доказ Будинкову книгу для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_4 , оскільки така була затверджена командиром В/ч НОМЕР_1 з перевищенням своїх повноважень та до реєстрації такого житлового будинку, більше того, до затвердження Декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Розглядаючи посилання позивача ОСОБА_5 на те, що у нього немає іншого житла, суд оцінює таке твердження критично, оскільки з інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що з 30.09.2009 року позивач ОСОБА_5 має у власності житловий будинок з господарською будівлею в АДРЕСА_7 .
Підсумовуючи наведене, у суду немає підстав для задоволення позовних вимог позивачів, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 182, 208, 317, 326, 331, 379, 382, 383, 638, 641, 642, 810, 811 ЦК України, ст. 9, 18, 50, 54, 61, 63 ЖК Української РСР, Положенням про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України № 448 від 03.07.2013 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.09.2013 року за № 1590/24122, Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за № 24/20337, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи на стороні відповідача головне квартирно експлуатаційне управління Збройних Сил України, квартирно експлуатаційний відділ м. Тернопіль про визнання права на проживання відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків на його апеляційне оскарження.

Суддя: