Ухвала

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» (далі - ТОВ фірма «ТехНова») звернулося до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що відповідачу надаються послуги з опалення житлової площі, місць загального користування та підігріву води, але плату за отримані послуги відповідач не вносить. У 2011 році ТОВ фірма «ТехНова» зверталось до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_6

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2013 року судовий наказ від 03 червня 2011 року скасовано.

За період з 01 січня 2008 року по 01 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 17 281 грн 78 коп., яка розрахована згідно з тарифами, затвердженим рішенням міськвиконкому.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь позивача 15 893 грн 28 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року рішення місцевого суду змінено, зменшено суму стягнутої судом суми заборгованості з 15 893 грн 28 коп. до 3 618 грн 54 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ фірми «ТехНова» просить рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року змінити та збільшити суму заборгованості із 3 618 грн 54 коп. до 15 893 грн 28 коп., не передаючи справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 грудня 2007 року № 17105559, ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2007 року.

02 грудня 2011 року у квартирі встановлений та прийнятий в експлуатацію вузол обліку теплової енергії, про що складено акт.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» <nau://ukr/1875-15> та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 <nau://ukr/630-2005-п>.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивача заборгованість по сплаті комунальних послуг, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлові-комунальні послуги» <nau://ukr/1875-15|st20> та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 <nau://ukr/572-92-п>, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що, визначаючи розмір заборгованості та період його стягнення і відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг позовної давності у зв'язку з видачею судового наказу було перервано. Однак звернення до суду з заявою про видачу судового наказу не перериває строку позовної давності, а тому за період з листопада 2010 року по липень 2013 року заборгованість за послуги з теплопостачання складає 3 618 грн 54 коп.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права ТОВ фірми «ТехНова» на стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі від 21 січня 2015 року № 6-214цс14.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк позовної давності у зв'язку з видачею судового наказу було перервано, а тому правильно визначив розмір заборгованості та період його стягнення.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки у застосуванні процесуального закону, у зв'язку із чим рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТехНова» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року скасувати, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 грудня 2014 року залишити в силі .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко