22-ц/775/878/2015(м)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Баркової Л.Л., Биліни Т.І.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення суми заборгованості

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта ( далі банк ) про стягнення заборгованості за депозитним вкладом

.В обґрунтування позову посилався на те, що між ним та відповідачем 20 січня 2015 року був укладений договір банківського вкладу (депозиту), за яким банк відкриває позивачу депозитний рахунок, на якому зберігає 3300 грн . строком до 20 квітня 2015 року на умовах договору про банківський вклад. Умовами угоди було передбачено, що у разі дострокового припинення дії договору вклад сплачується шляхом зарахування його на поточний рахунок на ім'я позивача. 11 лютого 2015 року він повідомив банк про дострокове припинення договору та отримання вкладу, внаслідок чого банком було зараховано на його поточний рахунок суму вкладу. Однак , реально отримати суму кладу не міг , оскільки його електронну картку було заблоковано, а представники банку видати належні йому кошти відмовились. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму депозиту в розмірі 3300 грн за договором банківського вкладу від 20січня 2015 року.

Заочним рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за вкладом в сумі 3281 грн 30 коп.

На вказане рішення суду представником банку Філіпських С.І. , який діє на підставі довіреності була подана апеляційна скарга в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду ,ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що згідно з постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк » до категорії неплатоспроможних» відносно банку запроваджено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку згідно п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є пріоритетним у даному випадку. Вимоги позивача задовольняються лише у межах гарантованої Фондом суми. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 4 - вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, 7 - інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом. Позивач може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків, сплати неустойки, стягнення киштів, сплачених в якості комісії, виключно в межах процедури ліквідації банку. Також апелянт зазначив, що банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта,оскільки вони були перераховані на його банківський рахунок і є власністю останнього.

В судове засідання апеляційного суду представник банку не з'явився , направив заяву на адресу апеляційного суду про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_1 просив рішення суду залишити без зміни та відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню , а по справі слід постановити нове рішення, яким у позові слід відмовити виходячи з наступного .

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом . Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослджені в судовому засіданні.

Між тим , вказаним вимогам рішення суду не відповідає, а тому підлягає скасуванню.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того ,що банком були порушені права позивача , оскільки позивач звернувся до банку 10 лютого 2015 року із заявою про дострокове розірвання договору та повернення депозитного вкладу , який було банком перераховано на поточний рахунок позивача ще 16 лютого 2015 року до введення тимчасової адміністрації , однак не зміг отримати кошти з поточного рахунку з вини банку , який заблокував електронну картку і тим самим ухилився від повернення вкладу..

Однак , з таким висновком суду погодитись не можна , оскільки судом допущено порушення матеріального закону.

Зокрема, з обставин справи вбачається , що дійсно між позивачем та ПАТ « Дельта Банк» 20 січня 2015 року було укладено договір банківського вкладу ( депозиту ) № 0598 до 20 квітня 2015 року на суму 3300 грн. зі сплатою 13% річних, який розміщується на депозитному рахунку банку НОМЕР_1. Зарахування вкладу на відкритий банком депозитний рахунок здійснюється з рахунку вкладника відкритого в банку в день укладання договору Пунктом 1.11 вказаного договору передбачалась можливість його дострокового розірвання. Згідно з умовами договору ( пункт1.9) нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно і разом із сумою вкладу після закінчення строку договору або у випадку його дострокового припинення зараховуються на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 ( а.с. 5 )

10 лютого 2015 року до закінчення договору ОСОБА_1 звернувся до банку з письмовою заявою про дострокове припинення дії договору банківського вкладу ( депозиту ), яка була отримана банком 10 лютого 2015 року. На підставі заяви позивача сума вкладу була перерахована 26 лютого 2015 року на його поточний рахунок НОМЕР_2 . Разом з тим, позивач не міг отримати кошти зі свого рахунку через те, що його електронна картка була заблокована банком.

02.03. 205 року постановою Національного Банку України за № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» банк було віднесено до категорії неплатоспроможних .

Згідно рішенню виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року за № 51 від 02.03.2015 року з 3 березня 2015 року розпочата процедура виведення Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 03 березня по 02 червня 2015 року. Упослідуючому термін дії тимчасової адміністрації продовжувався.( а.с 132 ,131 т.1 ).

Згідно з положеннями ч.1 ст.2 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до положень п 1 ч.5 ст. 36 зазначеного закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Разом з тим, згідно з п.6 ст. 36 цього закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 уклав декілька договорів банківських вкладів ( депозиту) ,які на час введення тимчасової адміністрації не були йому виплачені і тому був включений до списку вкладників банку і йому до сплати через Укргазбанк підлягають суми вкладів у вигляді двох траншів які облікуються на рахунках № НОМЕР_3 - 5321 грн. 38 коп.,НОМЕР_4 - 194678 грн.62 коп. і загалом становлять суму 200 000 грн.( а.с. 113 т.1 )

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував цей факт , що йому дійсно тимчасовою адміністрацією запропоновано ці кошти отримати через Укргазбанк і ці кошти він вже отримав у сумі 200 000 грн.. куди увійшла і сума , яка стягнута на його користь за цим рішенням .

Вказані обставини залишились поза увагою суду , який допустив порушення матеріального закону , не врахував ту обставину , що Закон України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і має пріоритет у застосуванні перед іншими законами на які послався суд.

Виходячи з того, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального закону, то відповідно до цього суд зробив помилковий правовий висновок про обґрунтованість та обґрунтованість вимог.

У відповідності з положеннями ч1 п.4 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та постановлення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального закону.

Виходячи з того , що порушення судом першої інстанції норм матеріального закону призвело до помилкових правових висновків рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення ґ. яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303.304, 307 ст. 309 ч.1 п.4 314, 316 ЦПК України апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Аапеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 травня 2015 року скасувати

ОСОБА_1 у позові до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення суми заборгованості за вкладом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним чинності .

Судді :