Провадження № 2/225/2048/2015
Справа № 225/4846/15-ц
Головуючий у справі: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 вересня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

за участю

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до державного підприємства «Дзержинськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ДП «Дзержинськвугілля» в інтересах ВП «шахта Північна» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він працював на ВП «шахта «Північна» ДП «Дзержинськвугілля» з 13.02.1996 року по 30.06.2015 року в якості електрослюсаря підземного 3 розряду. Наказом по підприємству № 132-к від 30.06.2015 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі статті 38 КЗпП України. В порушення вимог законодавства в день звільнення розрахунок належних сум у належні строки проведено не було. На момент звільнення з підприємства відповідач мав заборгованість з виплати заробітної плати та розрахункових при звільненні, виплата остаточного розрахунку яких проведена з порушенням норм діючого законодавства, що в свою чергу призвело до втрати ним частини доходу. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середньомісячну заробітну плату за затримку розрахунку в сумі 2618 грн. З вини відповідача він відчуває психічні страждання, які полягають в порушенні його звичайного способу життя, у звязку з чим просить стягнути з відповідача компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди оцінює в 3000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляла ОСОБА_5, яка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, в частині відшкодування моральної шкоди заперечувала, просила в цій частині позову відмовити, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13.02.1996 року по 30.06.2015 року ОСОБА_4 працював електрослюсарем підземним 3 розряду (а.с. 5-7). Згідно наказу № 132-к від 30.06.2015 року позивач був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 17).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Однак в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з ОСОБА_6 належних до сплати сум не провели. Остаточний розрахунок з позивачем був проведений 24.07.2015 року.

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум за період з 30.06.2015 року по 24.07.2015 року.

Відповідно до довідки про середню заробітну плату № б/н від 03.09.2015 року (а.с. 16) середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 складає 154 грн.

Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.06.2015 року по 24.07.2015 року на загальну суму 2618 грн., виходячи із 17 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 154 грн.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України суд прийняв до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди внаслідок порушення його законних прав. Суд врахував глибину та тривалість моральних страждань, втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, з врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 300 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 2618 (дві тисячі шістсот вісімнадцять) грн. та грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 (триста) грн.

Стягнути з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: