Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1502/15 Головуючий у 1 інстанції: Сухоручко Ю.О.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Боєвої В.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Шабельківської селищної ради, ТОВ «Глобал Кепитал Гарант», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, 3-ї особи - БТІ м. Краматорська, Управління Держземагенства в м. Краматорську про усунення порушень та захисту права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду вказаним позовом. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що 26.07.2001 р. на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, вона стала власницею земельної ділянки по АДРЕСА_1. Їй був виданий Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, зареєстрований 25.09.2001року. У період володіння будинком і земельною ділянкою у неї з сусідами виникли проблеми щодо зовнішніх кордонів земельної ділянки. Не було досягнуто взаєморозуміння з питання прав на ті межі земельної ділянки, які вказані в державному акті, і ті, які сформувалися за фактом. При обчисленні площі земельної ділянки ще в період знаходження земельної ділянки у попереднього власника, її бабусі ОСОБА_9, була допущена технічна помилка, замість 0,0892га записана площа 0,0879 га. Межі земельної ділянки не були узгоджені з відповідачем ОСОБА_10, яка є користувачем суміжної земельної ділянки.

Крім того, ТОВ «Глобал Кепітал Гарант» на підставі договору № 45/1/13 від 26.05.2013 року був зобов'язаний виготовити технічну землевпорядну документацію, проте вказаного не виконав.

Посилаючись на те, що в рішенні Шабельківської селищної ради від 26.05.2000року, яким її бабусі ОСОБА_12 надано у власність земельна ділянка допущено помилку і в подальшому вказана помилка вплинула на правовстановлюючи документи позивача та суміжні землекористувачі порушують її право власності на земельну ділянку недотримуючись її меж і вказане завдає позивачу та її родини моральних страждань, просила суд:

- визнати недійсним державний акт на землю виданий 25.09.2001 року на її ім'я;

- визнати незаконним рішення Шабельківської селищної ради від 26.05.2000року в частині площі земельної ділянки, зобов'язати виправити у рішенні помилку у площі земельної ділянки з 0,0879га на 0,0892га;

- зобов'язати ТОВ «Глобал Кепітал Гарант» безоплатно технічну документацію щодо належної позивачу земельної ділянки;

- зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати паркан, що знаходиться на границі з домоволодінням позивача, викопати коріння кустарника бузини, засипати помійну яму;

- стягнути з усіх відповідачів моральну шкоду у розмірі 2000 грн з кожного.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 09 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду сторони, які належним чином повідомленні про час та місце судового розгляду, не з'явились, що у відповідності до приписів ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на земельну ділянку у позивача виникло на підставі договору дарування і тому воно органічно пов'язано саме з договором дарування, тому не оскарження цього правочину свідчить про неправильно обраний спосіб захисту.

З вказаним висновком суду колегія суду погоджується не в повній мірі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підстві рішення Шабельківської селищної ради від 26 травня 2000року, ОСОБА_12 безкоштовно передана земельна ділянка, площею 0,0879га по АДРЕСА_1 у м. Краматорську(т.1, а.с.11-12). Відповідно до даного рішення селищної ради , ОСОБА_12 отримала Державний акт про право власності на вказану земельну ділянку( т.1, а.с.122). Земельно-кадастрової документації під час виготовлення вказаного державного акту на імя ОСОБА_12 не встановлено, відповідні данні були перенесені із викопіювання з генерального плану БТІ від 23.12.1999року.

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 26 липня 2001 року позивач ОСОБА_3 прийняла в дар від ОСОБА_12 вказану земельну ділянку площею 0, 0879 га та отримала Державний акт про право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 25 вересня 2001 року ( т1, а.с.37, 32).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалась на те, що під час безоплатної передачі у власність попередньому власнику ОСОБА_12 передана земельна ділянка площею 0, 0879 га, замість 0,0892 га, оскільки допущена помилка у данних бюро технічної інвентаризації, і в подальшому вказана помилка вплинула на правовстановлюючі документи позивача і порушує її право на формування земельної ділянки, присвоєння кадастрового номеру та внесення інформації до Державного земельного кадастру.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 статті 11 ЦПК України).

Частиною 4 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 328, 771 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, в тому числі на підставі договору дарування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним рішення Шабельківської селищної ради від 26 травня 2000року в частині площі земельної ділянки та зобов'язання виправити у рішенні помилку у площі земельної ділянки з 0,0879га на 0,0892га, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач прийняла у дар земельну ділянку розміром 0,0879га і тому правових підстав оспорювати вказане рішення селищної ради, яким земельна ділянка такого ж розміру надано у власність попередньому власнику ОСОБА_12 не має.

Колегія суддів також зважує на те, що ОСОБА_12 за своє життя не оспорювала розміру земельної ділянки, що надавалась їй у власність на підставі оскаржуваного позивачем рішення Шабельківської селищної ради від 26 травня 2000року і подарувала земельну ділянку позивачу саме такої площі, яка зазначена у вказаному рішенні селищної ради та державному акті на ім'я ОСОБА_12

Позивач не довела суду належними та допустимими доказами, що ОСОБА_12 користувалась та фактично передала у дар позивачу ОСОБА_3 земельну ділянку більшої площі, ніж визначено в оскаржуваному рішенні селищної ради.

Судом першої інстанції на виконання вимог ч. 4 ст.10 ЦПК України роз'яснювалось право позивача заявити клопотання про призначення земельно-технічної експертизи. Позивач не скористалась таким правом ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач набула у власність земельну ділянку площею 0,0879га і має право на судовий захист права землевласника виходячи саме з цього розміру земельної ділянки.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуваний позивачем державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 25 вересня 2001 року на ім'я ОСОБА_3 є правомірним.

Встановлено, що лінійні виміри земельної ділянки та її схематичний план не дорівнюють загальній площі земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу. Тобто оспорюваний державний акт має в своєму змісті суперечливі данні, а саме схематичний план за лінійними розмірами - 0,0892га, проте загальна площа визначена у розмірі 0, 0879 га, і співпадає з розміром земельної ділянки, що була прийнята ОСОБА_3 в дар від ОСОБА_12 (т.1, а.с.94, а.с.32, 37).

Статтею 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Частиною другою цієї статті встановлено можливість посвідчення права власності на земельну ділянку іншими документами, зокрема, право власності посвідчується або цивільно-правовою угодою або свідоцтвом про право на спадщину.

Проте, державний акт на право власності на земельну ділянку законодавчо прирівняний до інших титулів на право власності, тобто підстав виникнення цього права, а саме, до цивільно-правових угод та заповітів.

Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 126 ЗК України).

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (далі - Інструкція).

На час видачі державного акту на право власності на земельну ділянку позивача була чинною Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (з відповідними змінами №27 від 29.02.2000 року та №144 від 23.08.2001 року), яка у п. 1.13 передбачала, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.

Тобто при проведенні робіт з видачі державного акта на право на земельну ділянку обов'язковою складовою є визначення та перенесення у натурі (на місцевості) меж земельної ділянки.

Матеріали справи не містять доказів, що під час видачі державного акту позивачу визначались та переносились у натуру (на місцевість) межі земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про скасування державного акту, який виданий на підставі договору дарування, і містить в собі протиріччя лінійних розмірах і загальної площі земельної ділянки, суд першої інстанції фактично не вирішив земельний спір.

Таким чином, аналіз фактичних обставин справи і наявних у справі доказів свідчить про те, що внаслідок недотримання приписів вищевказаної Інструкції, а саме, не проведення робіт з відновлення меж земельної ділянки в натурі, які у відповідності з п.1.13 Інструкції являються обов'язковими при переоформленні правоустановчих документів на земельну ділянку сталося не співпадіння лінійних меж земельної ділянки, зазначених в оскаржуваному акті і загальної площі цієї земельної ділянки. Тому оскаржуваний державний акт підлягає визнанню недійсним і вимоги позову і апеляційної скарги в цій частині підлягають до задоволення.

Визнання в судовому порядку недійсним державного акту про право власності на землю з підстав порушення порядку його видачі не припиняє право власності позивача на земельну ділянку, яку вона отримала в дар від ОСОБА_12 і не буде слугувати перепоною для винесення меж земельної ділянки в натурі та належної реєстрації в Державному земельному кадастрі.

Вимоги позивача до відповідачів, як суміжних землекористувачів, є передчасними і не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять земельно-кадастрової документації, яка б підтверджувала порушення суміжними землекористувачами права власності позивача на земельну ділянку, що належить останній на підставі договору дарування.

Позов до ТОВ «Глобал Кепитал Гарант» також не підлягає задоволенню, оскільки при наявності державного акту, який містить не узгоджену між собою інформацію, а саме невідповідність лінійних розмірів земельної ділянки і її загальної площі, вимоги позивача про зобов'язання відповідача виготовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі є безпідставними.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від інших вимог позову і тому задоволенню не підлягають. Визнання судом недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, за наявності у позивача іншого правовстановлюючого документа у вигляді договору дарування, у розумінні вимог ст.11, 1166 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди з Шабельківської селищної ради.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про неправильно обраний спосіб захисту та недоведеність позовних вимог щодо визнання недійсним Державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого ОСОБА_3 25 вересня 2001 року, не відповідають фактичним обставинам справи і приписам законодавства, а тому в цій частині оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового - про визнання недійсним вказаного державного акту про право власності на землю. В решті рішення є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 09 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним Державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3 25 вересня 2001 року скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_2, виданий ОСОБА_3, 25 вересня 2001 року, визнати недійсним.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: