Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/6483/14-ц Головуючий у 1-й інст. Потапова Т. М.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Приватбанк" на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство „Комерційний банк „Приватбанк" звернулось до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 16.05.2008 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір № ZRXRRX04760219, за яким остання отримала кредит в розмірі 4 305,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.05.2010 року. Оскільки ОСОБА_1 не виконує зобов"язання належним чином ПАТ КБ „ Приватбанк", уточнивши позовні вимоги, просило стягнути з неї на свою користь заборгованість з пені за кредитним договором № ZRXRRX04760219 від 16.05.2008 року в розмірі 18 445,82 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року в позові ПАТ КБ „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „Приватбанк" просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема, вказує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином. Зазначає, що закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» ) та ОСОБА_1 16 травня 2008 року укладено кредитний договір № ZRXRRX04760219, за яким остання отримала кредит у розмірі 4 305,18 грн. на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 16 травня 2010 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідачки на свою користь пеню за користування зазначеним кредитним договором.

Розмір і порядок стягнення пені визначено п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт), відповідно до якого при порушенні позичальником будь-якого із зобов"язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2,2.2.3 Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язаний сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочення./а.с.10/.

06 серпня 2013 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 13048,96 грн., в тому числі 4305,19грн. - заборгованість за кредитом, 541,64грн. - заборгованість за процентами, 1963,08грн. - заборгованість по комісії, 4305,19грн. - пеня, 500грн. - штраф (фіксована частина), 1433,86грн. - штраф - процентна складова /а.с.5/. При цьому судовим рішенням зменшено розмір пені з 21 867,31грн. до суми тіла кредиту - 4 305,19грн.

Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Із відомостей по виписці по рахунку за виконавчим листом від 21 серпня 2013 року з відповідача заборгованість стягується в примусовому порядку, станом на 15.10.2014 року стягнуто 465,68грн. (а.с. 47-48).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування, зокрема, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу України, обґрунтовано керувався наведеними роз"ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивача.

Окрім того місцевий суд, правильно встановивши обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про те, що розмір пені в сумі 21 867грн. був предметом розгляду Бердичівського міськрайонного суду та зменшений рішенням від 06.08.2013 року до суми 4 305,19грн. /а.с.5/. Водночас позивач повторно просить стягнути таку саму суму пені, але із зменшенням на 4305,19грн. в розмірі 18 445,82грн./а.с.6,46/.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримані вимоги матеріального та процесуального права, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка. Висновок суду відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а наведені доводи в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Відтак підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Приватбанк" відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді