Категорія 27 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Сала Т.Б., Нікушина В.П.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, який в ході судового розгляду збільшив, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.04.2010 року та договору відступлення прав вимоги № б/н від 29.04.2010 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № СМ-SMEB02/204/2008 від 04.04.2008 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 Таким чином, до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № СМ-SMEB02/204/2008 від 04.04.2008 року.

Згідно умов вказаного кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит в сумі 200000,00 доларів США зі строком повернення до 03.04.2023 року.

В забезпечення своєчасності виконання зобов'язань за кредитним договором 04.04.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № CR-SMEB02/204/2008/1, відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед позивачем в повному обсязі таких зобов'язань.

Окрім того, в забезпечення своєчасності виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 по кредитному договору 04.04.2008 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № CR-SMEB02/204/2008/2, відповідно до якого поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед позивачем за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

Банк свій обов'язок по кредитному договору щодо надання кредиту виконав, однак ОСОБА_2 не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 18.03.2015 року становить 211 500,28 доларів США, що еквівалентно 4 705 218,39 грн., а також сума пені у розмірі 17 174 046,63 грн.

За викладених обставин позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CM-SMEB02/204/2008 від 04.04.2008 року, яка становить 211 500,28 доларів США, що станом на 18.03.2015 року згідно курсу НБУ еквівалентно 4 705 218,39 грн. та суму пені у розмірі 4 705 218,39 грн., 1571,61 грн. - судового збору. В іншій частині задоволення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим, прийнятим за неповно з'ясованих обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення на них осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 29.04.2010 року та договору відступлення прав вимоги № б/н від 29.04.2010 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SMEB02/204/2008 від 04.04.2008 року, та до позивача перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.

Встановлено, що згідно кредитного договору № CM-SMEB02/204/2008 від 04.04.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 200000,00 доларів США зі строком повернення до 03.04.2023 року, а останній, в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, визначені кредитним договором, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом.

Також, 10.03.2009 року та 08.04.2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору та додатковий договір № 2, згідно яких сторони дійшли згоди щодо зміни істотних умов кредитного договору, а саме збільшення кредитної процентної ставки та, відповідно, викладено графік платежів у новій редакції.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 04.04.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки № CR-SMEB02/204/2008/1, а між банком та ОСОБА_4 договір поруки № CR-SMEB02/204/2008/2, відповідно до яких поручителі прийняли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед позивачем в повному обсязі таких зобов'язань.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 заявлені позивачем суми заборгованості, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що ним порушені умови кредитного договору, а тому позивач отримав право на стягнення боргу з відсотками, а також пені, сплата якої передбачена умовами договору.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову в частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що їх порука в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, припинилась, оскільки поручителі не були поінформовані про укладення додаткових договорів з боржником у 2009 році, яким була збільшена відсоткова ставка, згоди на їх укладання не давали, додаткові договори поруки не укладали. Окрім того, умовами договорів поруки не передбачена можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

Верховний Суд України висловив правову позицію в постанові від 10.09.2014 року у справі № 6-70цс14, згідно якої установлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Встановлено у даній справі, що сторонами кредитного договору в додаткових угодах укладених 10.03.2009 року та 08.04.2009 року в кінцевому результаті фактично збільшено відсоткову ставку з 08.07.2009 року, в зв'язку з чим і збільшено обсяг відповідальності поручителів.

Колегія суддів вважає, що умовами укладених договорів поручителями не надано згоди на збільшення процентної ставки, а тому таке збільшення відбулося без їх згоди в зв'язку з чим порука є припиненою.

В той же час, помилковим є застосування позовної давності в частині вимог заявлених до поручителів, оскільки наявні самостійні підстави для відмови у їх задоволенні по суті, а строк позовної давності не може бути застосований до незаконних вимог.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що строк дії поруки визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є строком позовної давності, а тому помилково застосував його до цих правовідносин, не врахувавши і ту обставину, що порука вже припинена з підстав передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, ще з 2009 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні та виключенню з його мотивувальної частини посилання на застосування строків позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором, оскільки судом першої інстанції вірно встановлено інші підстави для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року посилання на застосування строків позовної давності як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором.

В решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.Б. Сало

В.П. Нікушин

З оригіналом вірно: