Справа № 360/1275/15 Головуючий у І інстанції Міланіч А.М.
Провадження № 22-ц/780/5078/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 48 08.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 22 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 30; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22 березня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у сторін не склалося через різний характер, у них постійно виникають сварки, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються. Останні шість місяців позивач та відповідач разом не проживають, у зв'язку з чим шлюб існує формально. Після розлучення дитина залишиться проживати разом з ОСОБА_3 Відповідач не надає кошти на утримання доньки, а позивач не в змозі в повній мірі матеріально забезпечити дитину. ОСОБА_2 має нормальний стан здоров'я, працює на приватному підприємстві, але має мінливий та нестабільний дохід.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, зареєстрований 22 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 30, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 09 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не направляв йому копію позовної заяви з документами і тому відповідач не знав про розмір аліментів. Про час і дату розгляду справи ОСОБА_2 дізнався від позивача за два дні до розгляду справи в телефонному режимі. Після того, як сторони з'явилися до суду, секретар судового засідання запропонувала їм написати заяви про розгляд справи без їх участі у разі визнання позову. ОСОБА_2 зазначає, що він не заперечував проти розірвання шлюбу, а стосовно розміру аліментів не звернув увагу, так як донька ОСОБА_4 з травня 2015 року проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_2.

Згідно довідки від 27 липня 2015 року ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 водієм вантажного автомобіля і його заробітна плата складає щомісячно 1 700 грн.

З акту від 28 липня 2015 року, складеного депутатом Бородянської селищної ради Олішкевичем В.М., сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10, зареєстрованого за №316, вбачається, що ОСОБА_4, 2011 року народження, дійсно проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 з травня 2015 року постійно. Колишня дружина проживає АДРЕСА_2.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 105,110, 182, 184 СК України та виходив з того, що відповідач визнав позов.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявляючи позовну вимогу про стягнення аліментів, ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів того, що донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, а також доказів того, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісяця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 проживає з відповідачем з травня 2015 року постійно, а позивач проживає окремо.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову

Рішення суду в частині розірвання шлюбу сторонами не оскаржувалося, а відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

В іншій частині рішення Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Лащенко В.Д.