УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування шкоди, завданої злочином за касаційною скаргою ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 березня 2007 року співробітником банківської установи - ОСОБА_5 було прийнято від неї 25 тис. грн для внесення на депозитний рахунок НОМЕР_1, указані кошти на її рахунок внесені не були, а було передано не встановленим у межах кримінального провадження клієнтам банку в рахунок виплати належних їм відсотків по вкладу. Даний факт встановлено вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, за яким ОСОБА_5 та ОСОБА_7 засуджено до кримінального покарання. З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просила суд стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на її користь із урахуванням інфляційних збитків 50 050 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди та 70 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, що були завдані його працівниками.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що шкода, завдана ОСОБА_3, у повному обсязі вже стягнута з винних осіб вироком суду, який набрав законної сили; повторне відшкодування шкоди чинним законодавством не передбачено.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України за те, що 15 березня 2007 року вона прийняла від ОСОБА_3 25 тис. грн для внесення на рахунок позивача згідно договору банківського вкладу НОМЕР_1, разом із цим, указані кошти ОСОБА_5 до каси банку не внесла, а умисно розтратила їх, чим спричинила потерпілій майнову шкоду у розмірі 25 тис. грн. Указаним вироком із засуджених на користь ОСОБА_3 стягнуто завдану матеріальну шкоду у розмірі 25 тис. грн.

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язків для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною 1 статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Сторони по справі не заперечували факт укладення між ними договору банківського вкладу.

Вирішуючи спір суди дійшли обґрунтованого висновку про те, між позивачем та банком виникли договірні правовідносини.

Так, відмовляючи у стягненні майнової шкоди з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суди обґрунтовано виходили із того, що стягнення майнової шкоди з банку призведе до подвійного стягнення такої шкоди за одне й те саме правопорушення, оскільки майнова шкода, завдана ОСОБА_3, вже стягнута з винних осіб вироком суду, який набрав законної сили, у повному обсязі. Невиконання судового рішення, яким вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди задоволені повністю, не дає підстав для заявлення таких самих вимог до іншої особи.

За таких підстав, судові рішення в зазначеній частині ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування у цій частині немає.

Разом із тим, звертаючись до суду із зазначеним позовом позивач просила суд також стягнути з відповідача на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 70 тис. грн. з огляду на те, що незаконними діями службових осіб ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» їй заподіяно моральну шкоду.

Суди, відмовляючи в позові з тих підстав, що ОСОБА_3 вже розпорядилася своїм правом на стягнення збитків в рамках кримінального провадження та втратила повторно вимагати стягнення зазначених коштів, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не звернули уваги на те, що позивач не зверталась до суду з вимогами про відшкодування завданої їй саме моральної шкоди, та судового рішення за вказаними вимогами не було постановлено. Отже, суди безпідставно відмовили в позові саме з цих підстав, залишивши при цьому не вирішеним спір по суті у цій частині.

За таких обставин, ухвалені судові рішення в частині вирішення вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування моральної шкоди не можуть вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України, їх слід скасувати в частині вказаних вимог з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником - ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 23 червня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування моральної шкоди скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
Г.В. Юровська