АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена», про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 756/2680/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3409/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
В лютому 2014 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, третя особа: ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначав, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «ВКФ «Лігена» укладено кредитний договір №71/07, згідно якого ТОВ «ВКФ «Лігена» отримало кредит у розмірі 3 340 000 швейцарських франків 00 рапенів строком до 24 грудня 2014 року, в подальшому позивачем та третьою особою було укладено низку додаткових угод. Вказує, що станом на 14 лютого 2013 року ТОВ «ВКФ «Лігена» має заборгованість по кредитному договору у розмірі 3 861 871,38 швейцарських франків, які складаються з наступного: 3 337 246,79 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту; 443 563,57 швейцарських франків - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 62 162,13 швейцарських франків, що еківалентно 182 595,18 грн. - заборгованість по комісії. Згідно укладеного між позивачем та відповідачем договору поруки №SU-08/71/07 від 26 грудня 2007 року поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Оскільки відповідач за вказаним договором свої зобов'язання не виконав, станом на 14 лютого 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 3 861 871,38 швейцарський франк, яка складається з наступного: 3 337 246,79 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту; 443 563,57 швейцарських франків - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 62 162,19 швейцарских франків - заборгованість по підвищеним відсоткам за користування кредитом; 18 898,83 швейцарских франків, що еквівалентно 182 595,18 грн. -

заборгованість по комісії. Вказану суму позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за курсом Національного банку України - 9,760 грн. за один швейцарський франк, що станом на 19 лютого 2014 року становить 37 691 864,67 грн. та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн. .

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена» про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, суму заборгованості по кредитному договору №71/07 від 26 грудня 2007 року у розмірі 3 861 871,38 швейцарських франків, що за курсом Національного банку України - 9,760 грн. за один швейцарський франк, станом на 19 лютого 2014 року, становить 37 691 864,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, суму судового збору у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 вересня 2014 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена», про стягнення заборгованості -відмовлено.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена», про стягнення заборгованості - відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року заяву представника позивача про винесення додаткового рішення - задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена», про стягнення заборгованості.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, суму заборгованості по кредитному договору №295/10 від 28 квітня 2010 року у розмірі 174 637,24 доларів США, що за курсом Національного банку України - 8,686 грн. за один долар США, станом на 19 лютого 2014 року, становить 1 516 899 (один мільйон п'ятсот шістнадцять тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) гривень 07 копійок.

В апеляційній скарзі на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року відповідач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування нормматеріального тапроцесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що приймаючи рішення про задоволення позову, суд допустив неправильну оцінку обставин справи та доказів по ній, що призвело до невідповідності висновків, які лягли в основу такого рішення, фактичним обставинам справи.

Зазначає, що Кредитний договір № 71/07 від 26.12.2007 п. п. 1.3.1, 1.3.2 встановлював фіксовану процентну ставку за користування кредитними коштами на рівні 8,5 % та 17,5 % відповідно. Крім того, у Кредитному договорі № 71/07 від 26.12.2007 взагалі відсутнє поняття Libor при визначенні процентної ставки за користування кредитними коштами.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні суд встановив, що згідно п. 1.3.1 Кредитного договору базова кредитна ставка становить 3 mnth Liborплюс 11% за кредитом в доларах США, проте, згідно Кредитного договору №71/07 від 26.12.2007 сторонами визначено валюту зобов'язання в швейцарських франках.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «ВКФ «Лігена» було укладено кредитний договір №71/07, згідно якого третя особа ТОВ «ВКФ «Лігена» отримала грошові кошти у розмірі 3 340 000 швейцарських франків строком до 24 грудня 2014 року. Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору базова кредитна ставка 3 mnth Libor плюс 8,5% за кредитом в швейцарських франках та у випадку користування кредитними коштами (всією сумою або частиною) понад встановлений кредитним договором строк - 3 mnth Libor плюс 17,5% за кредитом в швейцарських франках.

Також судом першої інстанції встановлено, що протягом строку дії кредитного договору, сторонами було укладено низку додаткових угод, зокрема: 31 липня 2012 року укладено додаткову угоду №16, відповідно до якої встановлено перелік засобів забезпечення в загальній сумі 3 443 441,10 швейцарських франків, встановлено новий графік погашення заборгованості. На підставі належних доказів судом було встановлено, що станом на 14 лютого 2013 року у ТОВ «ВКФ «Лігена» заборгованість за кредитним договором становить у розмірі 3 861 871,38 швейцарських франків, який складається з наступного: 3 337 246,79 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту; 443 563,57 швейцарських франків - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 62 162,19 швейцарських франків - заборгованість по підвищеним відсоткам за користування кредитом; 18 898,83 швейцарських франків, що еквівалентно 182 595,18 грн. - заборгованість по комісії.

Між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SU-02/71/07.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з договору поруки, а саме, п. 1.3 передбачено, що відповідач ОСОБА_1 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту), сплату процентів, комісій, винагороди, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору сторони узгодили, що базова кредитна ставка становить 3mnth Liborплюс 11% за кредитом в доларах США та у випадку користування кредитними коштами (всією сумою або частиною) понад встановлений кредитним договором строк 3mnh Libor плюс 20% за кредитом в доларах США - п.п. 1.3.2 п.1.3. кредитного договору.

31 липня 2012 року укладено додаткову угоду №4, відповідно до якої, сторонами змінено строк повернення кредиту та встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит до 30 серпня 2013 року, встановлено, що починаючи з 01 квітня 2012 року на 30 липня 2012 року сторонами встановлено новий розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк у розмірі 3 mnth Libor плюс 11 % річних, а починаючи з 31 липня 2012 року 3 mnth Libor плюс 20% річніх.

При цьому, відповідно до п. 5 зазначеної додаткової угоди встановлено, що позичальник підтверджує свої зобов'язання за договором та підтверджує наявність заборгованості за кредитом за договором в загальній сумі 204 606,69 доларів США: заборгованість за кредитом - 204 125,24 доларів США; заборгованість за процентами - 481,45 доларів США.

Між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір поруки №SU-01/295/10, відповідно до п. 1.4. якого, у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Отже, умовами договору поруки чітко встановлено, поручитель зі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором несе солідарну відповідальність поручителя та відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що і позичальник.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі ст. 533 ЦП України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні сплата у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 536 ЦП України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦП України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 3 861 871,38 швейцарських франків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягнуто 3 654,00 грн. судового збору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги,що Кредитний договір № 71/07 від 26.12.2007 встановлював фіксовану процентну ставку за користування кредитними коштами на рівні 8,5 % та 17,5 % відповідно, а поняття Libor при визначенні процентної ставки за користування кредитними коштамивзагалі відсутнє, суперечать фактичним обставинам справи.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, судом роз'яснювалось сторонам, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобов'язані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання, та що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сторони в повній мірі скористалися своїм правом надати наявні у справі докази.

Відносно ухваленого у справі додаткового рішення, колегія суддів вважає його обґрунтованим та таким, що повністю відповідає фактичним обставинам справи та заявленим позовним вимогам.

Оскільки судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору №295/10 від 28 квітня 2010 року у розмірі 174 637,24 доларів США, що за курсом Національного банку України - 8,686 грн. за один долар США, станом на 19 лютого 2014 року, становить 1 516 899 (один мільйон п'ятсот шістнадцять тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) гривень 07 копійок, ухваленням вказаного додаткового рішення Оболонський районний суд м. Києва усунув неповноту рішення, вирішивши усі позовні вимоги.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Крім того, вказаних доказів, у їх сукупності, не надано відповідачем і під час апеляційного розгляду справи, таким чином не вбачається підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1

Згідно вимог ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказані в апеляційній скарзі доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права, як і інші доводи апеляційної скарги, недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про задоволення позову.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308,312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: