АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1815/15 Головуючий 1 інстанції - Форощук О.В.
Справа № 431/3308/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія -договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П..,Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ "Приватбанк", на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ПАТ КБ"ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.01.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5800,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір підтверджується підписом в заяві. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість - 21151,11 грн., яка складається з наступного: 5798,84 грн. - заборгованість за кредитом; 10175,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3931,10 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 995,29 грн. штраф (процентна складова). Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 21151,11 грн. за вказаним кредитним договором та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив суд розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала та просила застосувати строки позовної давності на підставі ст. 257 ЦК України.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ"ПриватБанк відмовлено за пропуском строку позовної давнини.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, про задоволення позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду.Вказує, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично пролонгується на такий же термін. Вважає, що для продовження строку дії договору будь-які додаткові дії з боку сторін не є необхідними. Отже, у разі відсутності письмових заяв сторін договору про його припинення його дія продовжується на наступний рік. Оскільки відповідачем до заперечень проти позову не було надано жодного доказу на підтвердження того, що він звертався до банку із заявою про припинення дії договору, то строк позовної давності не є пропущеним.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що 11.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н від 11.01.2008 року, згідно до якого він отримав кредит у розмірі 5800,00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Станом на 31.08.2014 року відповідач має заборгованість за кредитом, сума якої становить 21151 грн. 11коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за договором кредиту. Остання сплата за кредитним договором відбулася 29.10.2008 року, таким чином право на позов у позивача виникло у листопаді 2008 року. Але позовну заяву подано 23.10.2014 року.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, вимогам закону та зібраним у справі доказам.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Договором позовна давність не збільшувалась. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

З розрахунку заборгованості вбачається, що остання сплата за кредитним договором відбулася 29.10.2008 року ( а. с. 7 звор. стор.) , таким чином право на позов у позивача виникло у листопаді 2008 року. Позов подано 23.10.2014 року.

Відповідно до ч. З ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представник відповідача по справі - ОСОБА_4 надала суду заяву, в якій просила застосувати вимоги ст. 267 ЦК України.

Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналогічні висновки містяться у правових позиціях Верховного Суду України (справа №6-116 цс 13).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності спливає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починаються стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Судова колегія вважає безпідставним посилання представника ПАТ КБ "Приватбанк", що відповідно по інформації по платіжній картці вона була відкрита 11.01.2008 року та діяла до грудня 2011 року включно та продовжена до лютого 2013 року, а до суду Банк звернувся 23.10.2014 року, то підстав застосовувати строк позовної давності у суду не було. Зазначене спростовується розрахунком заборгованості з якого вбачається, що останній платіж за кредитним договором проведено 29.10.2008 року. З цього часу у Банку виникає право вимоги, але Банк скористався цим правом після спливу 5 років.

В зв"язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в зв"язку з пропуском стоку позовної давності.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: