Справа №588/1189/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шевченко В. С.
Номер провадження 22-ц/788/1810/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

17 вересня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»

на ухвалу судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про визнання недійсним правочинів та застосування наслідків недійсності правочинів (в порядку Закону України «Про захист прав споживачів»),

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року було відкрито провадження за позовом ОСОБА_3, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зокрема правил підсудності, просить її скасувати і постановити нову про повернення позовної заяви позивачеві для подання до належного суду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відкриваючи провадження в даній справі суд першої інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позов поданий з дотриманням правил підсудності і підстав для відмови у відкритті провадження у справі не вбачається.

Згідно ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК позивачу в справах про захист прав споживачів надано право на свій розсуд пред'являти позов: за місцезнаходженням відповідача, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно роз'яснень, які містяться в ч. 2 п. 2, п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів, в тому числі, про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Позови, що виникають із кредитних правовідносин, пред'являються до суду за загальними правилами підсудності, визначеними главою 1 розділу III ЦПК. При цьому суд має враховувати право споживача на пред'явлення позову також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (частина п'ята статті 110 ЦПК).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 вказаного Закону, метою державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні є, в тому числі, захист інтересів споживачів фінансових послуг.

Отже, правовідносини, які виникають із договорів банківського вкладу, як такі, що пов'язані з наданням фінансових послуг, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» як під час укладення, так і під час його виконання.

Відповідно до вищезазначених положень ЦПК України, право вибору між судами, яким, згідно із загальним правилом територіальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна дана справа, належить виключно позивачу. У такому випадку суд не вправі повернути позивачу заяву з мотивів непідсудності справи даному суду.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 31, п. п. 3 та 5 ч.2 ст. 119 ЦПК України, сам позивач визначає підставу та предмет позову, а тому, якщо у позовній заяві міститься посилання на порушення відповідачем прав позивача як споживача, право вибору суду для звернення з таким позовом належить позивачу.

В позовній заяві ОСОБА_3 посилається на те, що звернувся до суду за захистом свого порушеного права як споживача банківських послуг, оскільки вважає, що відповідач при укладенні публічного договору замовчував наявність обставин, які можуть перешкодити реалізації публічного договору, що свідчить про порушення його свободи волевиявлення як споживача, порушення принципу рівності сторін договору, обмеження його права як споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію в розумінні ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи правовий висновок Конституційного Суду України у справі N 14-рп/2011 про дію Закону України «Про захист прав споживачів» у кредитних правовідносинах, необхідно зробити висновок, що зазначений закон поширюється і на правовідносини між вкладником та банком, в тому числі і на правовідносини, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про внесення вкладу на депозитний рахунок.

З огляду на це на стадії відкриття провадження у справі суд не вправі робити висновок про те, чи порушені права та інтереси позивача як споживача та чи поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів" на спірні правовідносини. Такі висновки суд може зробити лише при розгляді справи по суті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307,312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» відхилити.

Ухвалу судді Тростянецького районного суду Сумської області від 07 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -