Справа № 326/1566/15-цр.
Провадження № 2/326/692/2015
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17 вересня 2015 року м. Приморськ

Суддя Приморського районного суду Запорізької області Чапланова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, третя особа головний лікар Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» ОСОБА_2, про визнання наказу неправомірним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, третя особа головний лікар Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» ОСОБА_2 про визнання наказу неправомірним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі трудового договору, наказом головного лікаря КУ «Санаторій медичної реабілітаціі «Глорія» Запорізької обласної ради від 21.10.2011 року він прийнятий на роботу в санаторій «Глорія» в якості бухгалтера матеріального відділу з прийому та контролю відповідних документів по утриманню транспортних засобів. Умови праці, функціональні обов'язки визначені посадовою інструкцією, затвердженою головним лікарем установи 01.12.2014 року.

Наказом від 01.04.2015 року №35-осн. ОСОБА_2 доручив головному бухгалтеру санаторію «Глорія» змінити посадову інструкцію бухгалтера матеріального відділу. ОСОБА_2 в односторонньому порядку, без його згоди, істотно змінив умови праці. Про сенс наказу та наслідки його невиконання він ознайомлений 17.07.2015 року. Фактично це наказ про переведення на іншу роботу. Відмова працівника від переведення на іншу роботу тягне припинення трудового договору, як це передбачено п.6 ст. 36 КЗпП України. Вважає наказ неправомірним. Зміна істотних умов трудового договору не повязана зі змінами в організації виробництва і праці.

Діями головного лікаря санаторію «Глорія» йому спричинено моральну шкоду. Постійне нервове напруження, повязане з діями ОСОБА_2, викликало порушення природної потреби відпочинку. Порушений сформований спосіб життя, життєві зв'язки. Безперервний, тривалий вплив негативних факторів позначився на його стані здоров'я, він став часто хворіти. Для організації свого життя він потребує додаткових зусиль, повязаних з матеріальними витратами. Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює у 150 000 грн.

Просить суд визнати наказ головного лікаря Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради від 01.04.2015 року №35-осн. неправомірним. Покласти на відповідача обовязки поновити попередні умови праці, функціональні обовязки бухгалтера ОСОБА_1, визначені посадовою інструкцією, затвердженою головним лікарем установи 01.12.2014 року. Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

Ухвалою судді Приморського районного суду від 04 вересня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, третя особа головний лікар Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» ОСОБА_2, про визнання наказу неправомірним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, залишено без руху, тому, що вона не в повному обсязі відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

В порушення вимог частини пятої ст.119 ЦПК України позивачем до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору, який відповідно до ч.1 ст. 4 цього Закону України «Про судовий збір» справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 1.2 ч.2 ст. 4 зазначеного Закону, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VІІІ, який набрав чинності з 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 487 грн. 20 коп.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 6 указаного Закону, у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При подачі позовної заяви позивачем не додані до позову квитанції про сплату судового збору. Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у належному розмірі та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, то надати документ чим це підтверджується.

Позивачу було запропоновано виправити недоліки позовної заяви та надано строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення заяви без руху.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, позивач отримав зазначену ухвалу 09 вересня 2015 року. У встановлений законом строк позивач не усунув указані в ухвалі недоліки. 11.09.2015 року позивач, на виконання ухвали суду, направив заяву, яка надійшла до суду 15.09.2015 року, в якій просив звільнити його від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

До наданої позивачем заяви про звільнення від сплати судового збору не додано жодного доказу у підтвердження важкого матеріального стану, тому у суда немає підстав для задоволення цієї заяви та звільнення позивача від сплати судового збору. Таким чином, недоліки позовної заяви, позивачем не були усунені.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, якщо заява подана без дотримання вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, вона залишається без руху, про що повідомляється позивач і йому надається строк для усунення недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК України, то позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.119,120,121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Вважати позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» Запорізької обласної ради, третя особа головний лікар Комунального закладу «Санаторій медичної реабілітації «Глорія» ОСОБА_2, про визнання наказу неправомірним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - не поданою і повернути позовну заяву позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Чапланова

17.09.2015