АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2460/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1418/К/15 суддя Сарат Н.О.
Категорія - 27 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участі - представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2015 року по справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання дій незаконними та скасування обтяження, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення, в якому просив стягнути вилучити у відповідача та передати в заклад позивача предмет застави - автомобіль MAZDA, модель : 6 SDN, Рік випуску: 2003, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер: НОМЕР_4, що належить на праві власності відповідачу, а також комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на вказаний автомобіль. Шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; також просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідно до укладеного договору № VIW3A800000034 від 17.03.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 16424,30 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2013 року.

Однак зобов'язання не виконав, тому станом на 25.03.2014 року має заборгованість 60733,21 доларів США, яка складається: 14349,69 дол. США - заборгованість за кредитом; 2735,90 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4730,40 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 36002,22 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 24,09 дол. США- штраф (фіксована частина), 2890,91 дол. США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і клієнт 17.03.2008 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави клієнт надав в заставу автомобіль засобу MAZDA 6 SDN, 2003 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_3.

В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов ст.6.2.20 договору застави, ч.2 ст.586 ЦК України та ст.17 Закону України «Про заставу», без згоди банку клієнт реалізував заставний автомобіль ОСОБА_2, заставний автомобіль було зареєстровано за новим реєстраційним номером НОМЕР_4.

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними, в якому просила визнати банку щодо звернення стягнення на належний їй автомобіль незаконними; скасувати обтяження автомобілю, зареєстрованого 28.03.2013 року за № 13599971 державним реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що вона дійсно є власником транспортного засобу MAZDA 6 SDN, 2003 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2, але цей транспортний засіб було нею придбано 21 травня 2013 року на законних підставах у попереднього власника ОСОБА_4, який в свою чергу придбав його у 05 червня 2010 року у ОСОБА_5.

Зазначає, що відповідач стверджує, що вищезгаданий транспортний засіб було нею придбано у ОСОБА_3, який уклав КРЕДИТНО-ЗАСТАВНИЙ ДОГОВІР № VIW3A800000034 від17.03.2008 року з позивачем на отримання кредиту у розмірі 16 424,30 доларів США. В забезпечення вимог за цим кредитним договором було надано в заставу вищезгаданий автомобіль, але в порушення всіх вимог договірних стосунків та законодавства до вищезгаданого договору не додано документів про право власності ОСОБА_3 на заставне майно.

Вважає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не може вимагати у неї автомобіль оскільки саме ними було порушено умови договору, а саме: у розділі 16 про особливі умови чітко прописано:

-16.1.3. Мета кредиту:-б) частина кредиту в розмірі 6,77 дол. США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета Застави у Державному Реєстрі.

-16.2 З урахуванням положень ст. договору 3.3., Позичальник доручає Банк, без додаткового узгодження перерахувати кредит:

-в сумі 34,00 грн. на сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ №3 в ГОУ ВАТ «Ощадбанк» МФО30300465 з призначенням платежу: ДН005098/11 ДФДП «Інформаційний центр МЮУ» за реєстрацію обтяжень рухомого майна.

Крім того, у Витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 28 березня 2013 року було зареєстровано обтяження на транспортний засіб MAZDA 6 та номера державної реєстрації АВ 8908АТ, (на автомобіль, який в той період уже був у іншого власника на законних підставах та з іншою державною реєстрацією).

Тому, ніхто із наступних власників цього авто не знав та не міг знати про його обтяження, або про відсутність обтяження.

Підставою для внесення обтяження за заявою «Приватбанку» став Договір № VIW3A800000034 від 17.03.2008 року, проте в справі існує інший правочин, який називається КРЕДИТНО-ЗАСТАВНИЙ ДОГОВІР № VIW3A800000034 від 17.03.2008 року.

Тобто пройшло п'ять років з моменту укладення договору до моменту внесення обтяження. Якби «Приватбанк» не порушував умови Договору та вимоги закону, своєчасно вніс обтяження на вищезазначене рухоме майно - всі наступні набувачі знали б про заборону відчуження.

Оскільки банк не довів факт реалізації ОСОБА_3 автомобіля ОСОБА_2 21 травня 2013 року, а відповідно до вищезгаданих норм закону (за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відомостей про обтяження цього рухомого майна) вона вважає, що є добросовісним набувачем. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою того ж суду від 29 травня 2015 року скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 07.05.2014 року, а саме знято арешт накладений на спірний автомобіль.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення про задоволення первісних позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПРИВАТБАНК» та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що представником банку не доведено факту реалізації ОСОБА_3 транспортного засобу з обтяженням ОСОБА_2 Також суд враховував, що відомості про обтяження спірного майна було внесено до відповідного реєстру після цілої низки договорів відчуження без участі ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору №VIW3A800000034 від17.03.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 16424,30 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.03.2013 року. Однак зобов'язання не виконав, тому має заборгованість 60733,21 дол. США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Приватбанк» і клієнт 17.03.2008 року уклали кредитно-заставний договір, за умовами якого клієнт надав в заставу автомобіль засобу MAZDA 6 SDN, 2003 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_3.

З розділу 16. Особливі умови Договору вбачається наступне:

-16.1.3. Мета кредиту:-б) частина кредиту в розмірі 6,77 дол. США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета Застави у Державному Реєстрі.

-16.2 З урахуванням положень ст. договору 3.3., Позичальник доручає Банк, без додаткового узгодження перерахувати кредит:

- в тому числі, в сумі 34,00 грн. на сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ №3 в ГОУ ВАТ «Ощадбанк» МФО30300465 з призначенням платежу: ДН005098/11 ДФДП «Інформаційний центр МЮУ» за реєстрацію обтяжень рухомого майна.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон) обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно вимог ст. 12 Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Так, в розумінні зазначеної норми, факт реєстрації обтяження рухомого майна заставою має вагоме публічне значення, оскільки дозволяє усім заінтересованим особам виявити наявність чи відсутність такого обтяження, що дозволяє захистити інтереси суб'єктів при укладенні правочинів щодо цього майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Так, з Витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28 березня 2013 року вбачається, що підставою реєстрації обтяження на транспортний засіб MAZDA 6, є договір застави автотранспорта № VIW3A800000034 від 17.03.2008 року, однак такий договір не укладався, оскільки було укладено кредитно- заставний договір № VIW3A800000034 від 17.03.2008 року.

Як вбачається із документів, доданих до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 придбала спірний транспортний засіб 21.05.2013 року, у ОСОБА_4 В свою чергу ОСОБА_4 придбав спірний транспортний засіб у ОСОБА_5 05.06.2010 року. Зазначені договори купівлі-продажу укладалися за відсутності запису про обтяження рухомого майна у Державному реєстрі обтяжень.

Приймаючи до уваги, що в розумінні викладених норм права ОСОБА_2 є добросовісним набувачем на спірне майно без обтяжень, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірне майно не може бути витребуване у неї, згідно вимог ст. 330 ЦК України, якою передбачено, що у разі якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України визначено вичерпний перелік виняткових умов, за яких майно може бути витребуване. Зокрема, у разі якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

- було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

- було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

- вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом;

- майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень;

- якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках;

При вирішенні спору судом першої інстанції не встановлено виняткових умов, передбачених ст. 388 ЦК України, отже в розумінні даної норми, вище перелічені власники є добросовісними набувачами спірного транспортного засобу, оскільки позивачем зареєстровано обтяження тільки 28.03.2013 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ПАТКБ «ПриватБанк».

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Як вбачається з матеріалів справи, банком не доведено факту реалізації ОСОБА_3 автомобіля з обтяженням ОСОБА_2, набуття ОСОБА_2 права власності на автомобіль випливає із угод купівлі-продажу між іншими власниками, обтяження рухомого майна внесено до державного реєстру обтяжень, вчинено після цілої низки договорів відчуження без участі ОСОБА_3

У відповідності до ст. 43 Закону відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Так, враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення вимог позовної заяви ОСОБА_2 Зважаючи на неможливість ґрунтування доказування на припущеннях, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог за первісним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні первісного позову. Однак вважає необхідним зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично є незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Тож, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: