Справа № 346/2107/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1823/2015
Головуючий у 1 інстанції Бирич Н.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: представника ОСОБА_2ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» в особі представника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 50 000 грн. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 500 грн., за апеляційною скаргою ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» в особі представника позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 50 000 грн. та витрат по оплаті судового збору в розмірі 500 грн. відмовлено.

На дане рішення суду представник ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, судом не взято до уваги, що і в постанові про закриття кримінальної справи від 30.04.2014 року та постанові Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.04.2014 року, встановлена вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП внаслідок порушення правил дорожнього руху.

На виконання умов договору №АС/1960961 позивачем було здійснене страхове відшкодування. Відповідно до пп. 38.1.1 , 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП та не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 та п.33.1 ст. 33 цього закону.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

За клопотанням представника ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» справа двічі призначалася до розгляду в режимі відео конференції, однак така не відбулася у звязку з технічними причинами. Зважаючи на те, що у поданому клопотанні представник апелянта не настоював на особистих поясненнях, судом ухвалено розглядати справу без участі представника ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» .

Представник ОСОБА_2 доводів апеляційної скарги не визнав. Рішення суду вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 11.07.2013 року між ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1960961. Згідно умов вказаного договору, позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля НОМЕР_1, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

09.01.2014 року, за участю вищевказаного застрахованого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 о 17 год.45 хв., на 61-му км. автодороги Львів-Шегиня сталася ДТП, внаслідок якої загинув пішохід ОСОБА_5

Відповідно до умов укладеного договору №АС/1960961, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. ОСОБА_6 - особі яка мала право на страхове відшкодування.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що представник ПАТ «СК «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся в суд з вищевказаним позовом, посилаючись на ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якої, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення відшкодування збитків з відповідача (ОСОБА_2М.). в порядку регресу відсутні, оскільки вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, після якого помер ОСОБА_5, згідно постанови Коломийського міськрайонного суду від 23.04.2014 року та постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2014 року не встановлено.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів Апеляційного суду.

Так, порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та чинним цивільним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п/п 38.1.1. п 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. І саме на зазначену підставу вказував позивач при зверненні до суду.

Зважаючи на те, що і цивільним кодексом України і спеціальним законом, що регулює дані правовідносини підставою для виникнення права регресної вимоги визначено наявність вини водія забезпеченого транспортного засобу у ДТП, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові зважаючи на наявність чинної на даний час постанови про закриття кримінальної справи від 30.04.2014 року у звязку з відсутністю у діянні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Зокрема, в процесі досудового розслідування встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стали дії пішохода ОСОБА_5, який почав переходити проїзну частину дороги рухаючись на смугу руху автомобіля, яким керував ОСОБА_2, в такий момент, з настанням якого водій вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на нього. Що ж до встановлення у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення (перевищення встановленого швидкості у населеному пункті), то такі порушення вимог ПДР не перебували у безпосередньому причинно-наслідковому звязку із настанням даної ДТП та її наслідками у вигляді загибелі ОСОБА_5

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом зясуванні обставин, що мають значення для справи, застосовані норми матеріального права, що підлягали застосуванню.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_7