Провадження № 2/127/1124/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права спільної сумісної власності в рівних частинах,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права спільної сумісної власності в рівних частинах.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.11.1973 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 на території РФСР та в 1977 році вони планували виїхати на територію УРСР проте зробити це на той час було їм разом не можливо, оскільки їм одразу ж потрібно було прописатись в тому місці, де вони поселилися, а поселитись їм із сім'єю було нікуди тому, що вони лише назбирали кошти на купівлю будинку. Оскільки позивач була на сьомому місяці вагітності, вона змушена була залишитися, а її чоловік поїхав до УРСР купувати будинок. Так, з метою спрощення процедури приписки на новому місці, вони з чоловіком 15.06.1977 року розірвали шлюб, однак на думку позивача, воно було фіктивним, оскільки вони не припинили подружні стосунки і шлюб був розірваний майже два місяці до народження їх спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківство відносно якого ОСОБА_5 визнав. Після народження сина, ОСОБА_5 за їх спільні кошти купив будинок по І пров. Калініна, 24 в м. Вінниці. На час купівлі будинку позивач разом з їх сином вже приїхала до чоловіка, здійснювала господарську діяльність по будинку, разом облаштовувала їх сімейне гніздечко, облагороджували подвір'я, ростили дітей та вирощували городину.

02.09.2001 року позивач з ОСОБА_5 знову зареєстрували шлюб у міському відділі РАГС управління юстиції Вінницької області. За час їх подружнього життя ніхто з посторонніх та рідних особливої допомоги сторонам не надавав, хоч ОСОБА_5 був інвалідом праці без ноги. 01.01.2014 року чоловік позивача ОСОБА_5 помер, в зв'язку з чим відкрилася спадщина на будинок по І пров. Наливайка, 26 в м. Вінниці. Так, позивач звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено тому, що їй необхідно встановити факт, що має юридичне значення факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 із позивачем ОСОБА_1, як чоловіка та дружини, без реєстрації на момент купівлі будинку та визнання права власності на ? частину. В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_5, померлим 01.01.2014 року, з липня 1977 року та визнати будинок №26 по І-му пров. Наливайка в м. Вінниці об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5, померлого 01.01.2014 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках по ? частці.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 є громадянкою ОСОБА_6 Федерації та постійно проживає там, то ухвалою суду від 30.10.2014 року провадження в даній справі було зупинено до надходження відповіді від компетентного органу ОСОБА_6 Федерації на судове доручення про надання правової допомоги, яке було повернуто без виконання, оскільки на неодноразові виклики до суду вона не з'явилась.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити та залишити за позивачем судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у її відсутність, на підставі наявних у справі доказів. Крім того, від неї до суду надійшло заперечення на позовну заяву, згідно якого вона зазначає, що ОСОБА_1 на час купівлі будинку фактично ніколи не проживала з її батьком ОСОБА_5 однією сім'єю та не знаходилась на його утриманні. Заперечує щодо позовних вимог в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивача, її представника ОСОБА_2, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЛО № 338064, виданого відділом ЗАГС Заводського виконкому Н-Кузнецк 15.06.1977 року, судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 7).

24.01.1978 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено договір, згідно умов якого останній купив житловий будинок з належними до нього господарськими будівляли в м. Вінниці по 1-му пров. Калініна, 24, розташований на земельній ділянці мірою 600 кв.м., загальною житловою площею 42,6 кв.м. (а.с. 9).

З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що 1-й пров. Калініна був переіменований на І-й пров. Наливайко.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду по І-му пров. Наливайко, 26, в м. Вінниці, судом вбачається, що власником зазначеного будинку є ОСОБА_5 (а.с. 174-177).

З записів зроблених в домовій книзі на І-й пров. Калініна, 24 в м. Вінниці вбачається, що ОСОБА_1 прибула на постійне місце проживання 01.08.1979 року (а.с. 179-180).

Згідно свідоцтва про одруження серії І-АМ №062733, виданого 02.09.2001 року, судом встановлено, що 02.09.2001 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб у міському відділі РАГС управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1721 (а.с. 6).

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 161311 (а.с. 168)., яка після одруження прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 171).

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЛО № 413408 (а.с. 8).

Згідно записів зроблених в трудовій книжці позивача ОСОБА_1, судом встановлено, що вона 16.12.1978 року звільнилася з Новокузнецького ательє та з 17.08.1979 року по 21.09.1999 року працювала в м. Вінниці (а.с. 181-183).

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН № 3/1851, виданого 07 грудня 2001 року на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів від 27.06.2001 року № 1274, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0, 0658 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по 1-му пров. Северина Наливайка,26 в м. Вінниці (а.с. 11).

Відповідно до рішення № 458 лікарняно-консультативної комісії Вінницької міської клінічної лікарні №3 (а.с. 17), протоколом №49 від 27.04.2009 року ОСОБА_5, що проживає по 1-му пров. Наливайко, 26 в м. Вінниця, хворів на цукровий діабет, тип ІІ, йому була ампутована кукса лівого бедра. За станом здоров'я потребував постійного догляду та був не здатний до самообслуговування.

Відповідно до довідки квартального комітету "Лівобережний" № 160 від 07.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1-му пров. Наливайка, 26 з 1985 року. В даному будинку також зареєстрований син ОСОБА_3 (а.с. 130).

Згідно акту від 11.06.2014 року, складеного жителями ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, судом встановлено, що ОСОБА_1 постійно з 1978 року проживала на день смерті 01.01.2014 року із ОСОБА_5 за адресою: м. Вінниця, 1-й пров. Калініна, 24 (нова назва 1-й пров. Северина Наливайка, 24 (26)). Дане подружжя постійно на протязі багатьох років проживало однією сім'єю, разом придбало будинок, виховували сина ОСОБА_15, вели спільне господарство за цією адресою (а.с. 128-129).

З посвідчення № 5350, виданого 03.11.1982 року МРУГХ 5357, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживаючі по 1-му пров. Калініна, 24, були навчані правилам користування газоприладів і техніки безпеки (а.с. 132).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 276671, виданого 02.01.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області ОСОБА_5 помер 01.01.2014 року (а.с. 164).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 11.03.2014 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 80/2014 після смерті ОСОБА_5 (а.с. 163 зворіт).

ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 бажають вступити в спадщину після смерті ОСОБА_5, що підтверджується їх заявами, адресованими Другій вінницькій державній нотаріальній конторі (а.с. 159, 159 зворіт, 160 зворіт).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 заповіту на складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 163).

Суд не приймає до уваги копії фотографій наданих позивачем, оскільки вони, на думку суду, є неналежними доказами у справі.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.09.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо зокрема заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, а саме надає можливість оформити спадщину після смерті її чоловіка та одержати свідоцтво про право на спадщину за законом.

В суда немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачем. Її покази обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам, а також показами свідків ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_17 та ОСОБА_11, які теж підтвердили, що факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_5, померлим 01.01.2014 року, з липня 1977.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, до спадкоємців першої черги за законом відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян.

Враховуючи те, що позивач бажає прийняти спадщину, тому у ОСОБА_1 виникла необхідність у встановленні даного факту, а саме: проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, померлим 01.01.2014 року, з липня 1977 року. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до переконання, про наявність підстав для задоволення даної вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Щодо вимоги позивача про визнання будинку №26 по І-му пров. С. Наливайка в м. Вінниці об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5, померлого 01.01.2014 року та ОСОБА_1, в рівних частках по ? частці, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сімє'ю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 ст. 17 Закону України "Про власність", відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності". Правила статтей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Ч. 2 ст. 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону України "Про власність", статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України "Про власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах з веденням спільного господарства, побуту та бюджету є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права спільної сумісної власності в рівних частинах знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 112 ЦК Української РСР, ст. 1261 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 17 Закону України "Про власність", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 29 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст. ст. 10, 57-60, 212-215, 235, 256-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права спільної сумісної власності в рівних частинах - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_5, померлим 01.01.2014 року, з липня 1977 року.

Визнати будинок №26 по І-му пров. С. Наливайка в м. Вінниці об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5, померлого 01.01.2014 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частках по ? частці.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: