____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7533/15-ц
Провадження № 2/520/3689/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Цапенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста ОСОБА_1 27 травня 2015 року звернулося до Київського районного суду міста ОСОБА_1 суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 13854 грн. 86 коп.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 за показниками 2007 року; зобовязано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_2 з 01 січня 2011 року згідно довідок, наданих ОСОБА_2 управлінню Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2009 рік у розмірі 1650 грн. 43 коп. та здійснити виплату суми недоплаченої пенсії з урахуванням вже виплачених сум за даний період; стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією з 01 січня 2011 року.

06 липня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до позивача з заявою про виконання постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року, з відміткою, що постанова набрала законної сили 14 червня 2011 року.

13 липня 2011 року, згідно з розпорядженням за № 114322, управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії відповідача на виконання постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року.

Однак, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову до управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 про зобовязання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік відмовлено, яку було отримано позивачем тільки 17 лютого 2015 року.

Крім того позивач посилається, на те, що під час проведення перерахунку пенсії відповідачеві ОСОБА_2, на виконання постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 29 лютого 2012 року, було здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2010 рік у розмірі 1982 грн. 63 коп., замість показника середньої заробітної плати за 2009 рік у розмірі 1650 грн. 43 коп., як вказано у постанові суду.

У звязку з чим, управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 27 квітня 2015 року було постановлено рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії за № 114322, за яким встановлено, що суми переплати надміру виплачених сум пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2015 року становить 13854 грн. 86 коп.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 навмисно приховала факт винесення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року, яким скасовано постанову Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року, що стало підставою, відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для звернення управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом.

Представник управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду письмові заперечення проти позову (а.с. 25-27), в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, на те, що в її діях не було зловживань при зверненні до управління з заявами про призначення та перерахунок пенсії, та про існування постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року їй стало відомо тільки після того, як її викликали до управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 у лютому 2015 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2 за показниками 2007 року; зобовязано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_2 з 01 січня 2011 року згідно довідок, наданих ОСОБА_2 управлінню Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2009 рік у розмірі 1650 грн. 43 коп. та здійснити виплату суми недоплаченої пенсії з урахуванням вже виплачених сум за даний період; стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_2 різницю між фактично виплаченою та перерахованою пенсією з 01 січня 2011 року (а.с.4-7).

06 липня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси з заявою про виконання постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року, з відміткою, що вказана постанова суду набрала законної сили 14 червня 2011 року (а.с.9).

13 липня 2011 року, згідно з розпорядженням за № 114322, управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії відповідача на виконання постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2010 рік у розмірі 1982 грн. 63 коп. (а.с. 36).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року, апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову до управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 про зобовязання здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік відмовлено, яку було отримано позивачем тільки 17 лютого 2015 року.

17 лютого 2015 року представник управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 отримав копію постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 від 27 квітня 2015 року за № 114322 про утримання надміру виплачених сум пенсії, встановлено, що суми переплати надміру виплачених сум пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2015 року становить 13854 грн. 86 коп.

Позивач в обґрунтування позову посилається на ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача, оскільки виходячи з правової позиції у справі № 6-91цс14 Верховного Суду України, за змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає «Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України за № 6-4 від 21.03.2003 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 374/7695 від 15.05.2003 р.

Згідно з п. 3 цього порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення», вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що представником позивача у судовому засіданні не доведено та не надано жодного доказу на підтвердження факту зловживань з боку відповідача, його винності чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав, закріплених частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для стягнення з ОСОБА_1 суми надміру виплачених сум пенсії за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2015 року у розмірі 13854 грн. 86 коп.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано до суду доказів, які б обґрунтовували правомірність заявлених позовних вимог.

Крім того, посилання представника позивача на те, що управлінням Пенсійного фонду України в Київському районні міста ОСОБА_1, під час проведення перерахунку пенсії відповідачеві ОСОБА_2, на виконання постанови Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 29 лютого 2012 року, було здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2010 рік у розмірі 1982 грн. 63 коп., замість показника середньої заробітної плати за 2009 рік у розмірі 1650 грн. 43 коп., як вказано у постанові Київського районного суду міста ОСОБА_1 від 03 червня 2011 року, також не є підтвердженням зловживання з боку відповідача ОСОБА_2, його винності чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, що також визнано представником позивача у письмових поясненнях до позову від 11 серпня 2015 року, де визнає, що це є помилкою управління пенсійного фонду України в київському районі міста ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212 215 ЦПК України, ст. 1215 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених сум пенсії за період з 01 січня 2011 року по 22 лютого 2015 року у розмірі 13854 (тринадцять тисяч вісімсот пятдесят чотири) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.