Справа № 164/1335/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2015 року. ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.

при секретарі Матвійчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі подання старшого державного виконавця ВДВС Маневицького РУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

5 листопада 2014 року старший державний виконавець ВДВС Маневицького району Яцук М.В. звернулася в суд із вказаним поданням, яке обґрунтувала тим, що на виконанні у ВДВС Маневицького РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 49166145 від 5.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 та 1427 гривень боргу (штрафу) на користь держави. З моменту надходження до відділу державної виконавчої служби Маневицького РУЮ виконавчого документа № 2-188/11 від 17.03.2011 року, виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 5.01.2011 року до досягнення ним повноліття, по даний час державний виконавець неодноразово викликав боржника до виконавчої служби, однак він жодного разу не зявився. Проте ОСОБА_3 сплачує аліменти щоквартально, надсилаючи копії квитанції у ВДВС. Вважає, що такі дії боржника суперечать вищевказаному рішенню, де зазначено про сплату аліментів в розмірі 350 гривень щомісячно і, крім того, борг в дохід держави боржник не сплачує взагалі. Заборгованість по зведеному виконавчому провадженні станом на 1.11.2015 року становить 1427 гривень боргу та 348, 56 гривень аліментів, а тому, посилаючись на зазначені обставини, з метою повного виконання зобовязань, покладених на боржника, просили тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області та ВДАІ.

В дане судове засідання представник ВДВС Маневицького РУЮ ОСОБА_2 не зявилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, подання підтримує і просить задовольнити.

Проаналізувавши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання з наступних підстав.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб».

У відповідності до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

В судовому засіданні встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-188, виданого Ковельським міськрайонним судом 17 березня 2011 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 350 гривень щомісячно, починаючи з 5.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 25885913 від 14 квітня 2011 року по вказаному виконавчому листі було відкрито виконавче провадження, згідно якого зобовязано боржника добровільно сплачувати аліменти щомісячно, а разі невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій (а.с. 7).

Із матеріалів справи, зокрема, довідки - розрахунку, виданої ВДВС Маневицького РУЮ, вбачається, що ОСОБА_3 починаючи з 05.01.2011 року сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 Станом на 1.11.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 348,56 гривень (а.с. 5, 6).

Згідно постанов про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 48364167 та серії ВП № 48364041 від 5.08.2015 року, які обєднані у зведене виконавче провадження № 49166145, з ОСОБА_3 підлягає примусовому стягненню штраф в сумі 510 гривень та 660 гривень відповідно, згідно постанов ВДАІ з обслуговування Маневицького та Любешівського районів УМВС України у Волинській області від 12.01.2011 року та 25.10.2014 року (а.с. 24, 30).

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду з таким поданням.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду обовязків.

Зважаючи на те, що в матеріалах, приєднаних до подання, заявником не надано підтвердження, що ОСОБА_3 відомо про борг за постановами у справах про адміністративні правопорушення, як і доказів про його ухилення, аліменти боржником сплачуються поквартально, суд приходить висновку, що позбавлення права виїзду за кордон в подальшому може негативно вплинути на його обовязок по сплаті аліментів, а тому подання ВДВС задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 377-1 ЦПК України, на підставі п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Маневицького РУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська