Справа № 571/599/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

16 вересня 2015 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Денисюк М.В., а участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача шляхом відшкодування збитків,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 15 травня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача шляхом відшкодування збитків в сумі 31200 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в судове засідання повторно не з'явився по невідомій причині, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином 10.09.2015 року, не повідомив про причину неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 серпня 2014 року позивач уклав з ТзОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" договір № 011087 фінансового лізингу, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу транспортний засіб МТЗ КИЙ-425, зазначений у договорі та специфікації, вартістю 52000,00 гривень у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах передбачених договором (а. с. 5-14).

Пунктами 1.7, 1.8 договору № 011087 фінансового лізингу передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачу позивачу, протягом строку не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу, комісії за організацію та оформлення договору (10% від вартості предмету лізингу та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж продовж 12 місяців з моменту підписання договору, платежами визначеними в додатку №1 до договору. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю лізингоодержувачем до сплати комісії за організацію.

21 серпня 2014 року позивач сплатив ТзОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" 31200 гривень, як авансовий платіж, комісію за організацію договору та комісію за передачу предмету договору, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями (а. с. 15- 16 ).

Відтак, позивачем вірно визначено, що строк передачі предмету лізингу йому закінчився 13 лютого 2015 року.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно положень ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору

лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це

лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу

становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не

передбачено іншого строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови.

31.03.2015 року позивачем направлено на юридичну адресу відповідача лист про відмову від договору, в якому позивач повідомив про відмову від Договору № 011087 фінансового лізингу, укладений 21 серпня 2014 року, на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та просив повернути кошти у розмірі - 31200 (тридцять одної тисячі двісті) гривень сплачені при укладені договору № 011087 фінансового лізингу від 21 серпня 2014 року (а. с.17-18 ).

Даний лист повернувся позивачу за закінченням терміну зберігання 04.05.2015 року (а. с. 19).

Згідно п. 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Частиною 2 п. 99 вищезазначених Правил передбачено, що у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Позивачем направлено листа на адресу відповідача, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості

вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з

третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відомостей про відсутність відповідача за місцезнаходження до реєстру не внесено.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що в телефонній розмові з відповідачем, перед зверненням до суду, просив повернути сплачені кошти і повідомляв, що надіслав письмову заяву про відмову від договору, але йому запропонували доплатити кошти і переукласти договір, на що він не погодився.

Відтак, суд вважає, що відповідач міг довідатися про відмову позивача від договору, а тому спірний договір є припиненим з 04.05.2015 року.

Відповідно до ст. 214 Цивільного кодексу України, особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору та порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Тому, суд прийшов до висновку, що позивачу слід відшкодувати збитки, шляхом стягнення платежів, що були сплачені позивачем відповідачу до відмови від договору в сумі 31200 гривень.

Керуючись ст. 214 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 214, 215, 224- 228 ЦПК Україна, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживача шляхом відшкодування збитків, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (, зареєстроване місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Шовковична, буд.42-44, офіс 9СД2) на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі - 31200 (тридцять одної тисячі двісті) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою до Рокитнівського районного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області з поданням в десятиденний строк з моменту проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_4