Справа № 750/1903/15-ц
Провадження № 2/750/1620/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі головуючого - судді Логвіної Т.В.

при секретарі Примак Т.В.,

з участю представників сторін, прокурора, представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про відшкодування шкоди, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та просить стягнути з відповідача на його користь борг за виконавчим листом в розмірі 37145,67 грн., 10725 грн. 15 коп. як інфляційні втрати, 4110 грн. 78 коп. 3% річних та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.02.2010 року по справі №1/8/2010 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Також за вироком суду засуджений ОСОБА_2 повинен був виплатити позивачу 5270 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 40 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 45 270 грн. Після винесення вироку суду ОСОБА_2 відбував покарання в ІК- № 9 м. Полтава, звідки з нього кожен місяць вираховувалися кошти та перераховувалися на рахунок позивача, 02.02.2012 року його було звільнено з місць позбавлення волі умовно-достроково. На даний час позивачу виплачено ОСОБА_2 8124,33 гривень, а решту суми відшкодування виплачено не було. Крім того, з часу винесення вироку суду по теперішній час відбулось знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, у зв'язку з чим ОСОБА_3 повинен виплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції. На звернення до ДВС, до органів внутрішніх справ та прокуратури з приводу невиплаченої частини боргу позивач отримав відповідь, що ОСОБА_2 на даний момент не працює та не має майна, яке б можна було реалізувати в рахунок невиплаченого боргу, що свідчить про порушення ним зобов'язання в розумінні ст. 526 ЦК України та можливість застосування положення ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 1207 ЦК України, зазначену матеріальну шкоду позивачу має відшкодувати держава Україна, оскільки з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник є неплатоспроможним. Також позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з невиконанням судового рішення та невжиттям заходів щодо його виконання, у зв'язку з чим на підставі ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ст. ст. 23, 1167, 1173 ЦК України просить стягнути з держави Україна у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача, прокурор та представник третьої особи в судовому засіданні просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. З ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 по справі № 825/1068/15-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 без змін.

Відповідно до ст. 1207 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні дані про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2, а дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області та Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області при виконанні вироку Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.02.2010 року в судовому порядку визнані такими, що вчинені в межах діючого законодавства, відсутні підстави для застосування ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» та ст. 1207 ЦК України, у зв'язку з чим позов в частині стягнення заборгованості за виконавчим листом, інфляційних та трьох відсотків річних необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні не вбачається, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких обґрунтованих міркувань позивач виходив, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн., та якими доказами це підтверджується, у зв'язку з чим позов в частині відшкодування моральної шкоди необґрунтований задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212, 213 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення в порядку ч. 1 статті 294 ЦПК України.

Суддя