Справа № 203/7870/14-ц
Провадження № 2/0203/301/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 предявила через суду позов до П?ятої державної нотаріальної контори, ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет захисту своїх спадкових прав після матері ОСОБА_5, померлої 05 травня 2013 року, на грошові кошти згідно договору про поточний депозитний вклад №6 від 02 квітня 1993 року, за умовами якого внесено було 50000,00 карбованців та 27 липня 1993 року 40000,00 карбованців, проте нотаріусом П?ятої ДДНК не видано свідоцтво про право на спадщину в цій частині, а ПАТ КБ «ПриватБанк» не зважаючи на заповідальне розпорядження на ім?я позивача також не видало грошових коштів за договором, тому позивач просила суд визнати бездіяльність нотаріуса П?ятої державної нотаріальної контори в частині неналежного виконання нотаріальних дій при оформленні частки спадку неправомірною; стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошову суму в розмірі 6 163 355 955,25 грн. .

В судовому засіданні позивач та її представник заявили клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми 6 163 355 955,25 грн. на грошові кошти, що належать ПАТ КБ «ПриватБанк» на час розгляду справи в суді, оскільки з урахуванням конвертації валюти у 1996 році нарахована сума заявлених вимог в розмірі 6 163 355 955,25 грн. є досить великою, а ПАТ КБ «ПриватБанк» взагалі заперечує існування будь-яких правовідносин за депозитним договором, тому існує загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували тим, що підстави для забезпечення позову відсутні, навіть у разі задоволення позову рішення суду буде виконуватись банком, а наразі підстави для накладення арешту на грошові активи банку на суму в розмірі 6 163 355 955,25 грн. відсутні.

Суд, вислухавши думку позивача та представників сторін, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, у своїй заяві позивач наводить не фактичні дані щодо дій відповідача зі зменшення його майна чи коштів, а посилається на гіпотетичну можливість невиконання рішення суду через невизнання позовних вимог та відмову у видачі заявленої суми коштів за депозитним договором, що є правом відповідача за ст. 31, 128, 174 ЦПК України і не свідчить про неможливість виконання рішення про можливе задоволення позову, хоч би і про стягнення значної за розміром грошової суми в розмірі 6 163 355 955,25 грн. або утруднення виконання такого рішення, зважаючи на те, що будь-яких доказів припинення діяльності юридичної особи відповідача, що зумовило б неможливість проведення грошового стягнення, суду не надано.

Крім того, доводи представника позивача про те, що позовні вимоги заявлені на значну суму в розмірі 6 163 355 955,25 грн., не можуть бути єдиною підставою для накладення арешту на грошові кошти на рахунках юридичної особи відповідача, оскільки такий арешт може призвести до створення реальних, істотних перешкод у здійсненні господарської діяльності відповідача.

Таким чином, позивачем не доведено наявність реальної загрози утруднення чи здійснення неможливим виконання рішення про стягнення коштів з відповідача у заявленій в позові сумі, враховуючи також, що за відсутності відомостей про обсяг та рух коштів, наявних на рахунках відповідача, які не зазначені позивачем у заяві, такий арешт може призвести до створення перешкод у господарській діяльності відповідача або до зупинення такої, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у визначений в заяві позивача спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання неправомірною бездіяльності нотаріуса, визнання незаконним закриття рахунків та стягнення сум по успадкованим грошовим вкладам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко