Єдиний унікальний номер 235/4425/15-ц Номер провадження 22-ц/775/553/2015
Єдиний унікальний номер 235/4425/15-ц Головуючий у 1 інстанції - Хмельова С.М.
Номер провадження 22ц/775/553/15 Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м.Артемівськ

Апеляційний суд Донецької област6і в складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Гапонова А.В., Мальованого Ю.М.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з отриманням професійного захворювання на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Красноармійську, про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з отриманням професійного захворювання на виробництві.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь у відшкодування моральної шкоди 22 000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову або зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що рішення суду ухвалене в порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано стаж роботи позивача на інших підприємствах в небезпечних і шкідливих умовах праці, що також є причиною виникнення професійного захворювання. Крім того, після отримання професійного захворювання позивач продовжував працювати в умовах шахти, тобто свідомо погіршив стан свого здоров'я. Суд дійшов помилкового висновку про погіршення майнового стану відповідача, оскільки останній отримує щомісячні виплати від пенсійного фонду та фонду соціального страхування. Втрата 40% відсотків працездатності свідчить про можливість подальшого обмеженого працевлаштування позивача. Позивачем не доведений факт спричинення йому відповідачем моральних страждань.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать направлені на їх адреси телефонограми, які зареєстровані в журналі телефонограм апеляційного суду.

Від ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника (а.с.96-97).

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» починаючи з 1991 року, відповідно до записів у трудовій книжці. ДВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська - Західна №1» реорганізовано у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» з 28 вересня 2000 року. ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1» змінило назву на ВАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 05 серпня 2008 року. Тому фактично позивач працює на підприємстві відповідача з 01 липня 1991 року (а.с.4-12), а не з 2007 року, як це зазначає відповідач у довідці (а.с.47).

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 18 листопада 2011 року, у позивача виникло професійне захворювання у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, які обумовлені впливом промислового фактору - пил на протязі 90% часу робочої зміни (а.с.14-16).

05 грудня 2011 року позивачу встановлено 25% працездатності згідно висновку МСЕК (а.с.27).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 21 травня 2015 року, позивачу було встановлена з 19 травня 2015 року третя група інвалідності (40 % втрати працездатності), в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, безстроково. Останній потребує санаторно-курортного та медикаментозного лікування (а.с.28, 29).

У зв'язку з професійним захворюванням позивач перебував на лікування у стаціонарі з 06 жовтня по 20 жовтня 2014 року (а.с.17); з 28 грудня 2010 року по 08 січня 2011року (а.с.18); з 06 травня 2011року по 17 травня 2011року (а.с.19), з 20 березня 2015року по 06 квітня 2015року (а.с.20-21), з 01вересня 2011 року по 16 вересня 2011 року (а.с.22-23).

Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» Клініки професійних захворювань №11/243 від 31 березня 2015 року позивачу було поставлено діагноз: пневмоконіоз (t/s; 1/1). Ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень II ст., фаза загострення, ЛН ІІ(два) ст., захворювання професійне, встановлено вперше (а.с.25).

Отже, задовольняючи позов частково та стягуючи 22000,00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з 01 липня 1991 року по 16 січня 2015 року, втратив працездатність в 2011 році, вперше МСЕК від 05 грудня 2011 року йому встановлено 25 % втрати професійної працездатності. В подальшому з 19 травня 2015 року третя група інвалідності (40% втрати працездатності), в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, безстроково. Такий висновок суду відповідає нормам процесуального і матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Наявність небезпечних і шкідливих умов праці позивача у ПАТ «ШУ «Покровське» встановлена Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 18 листопада 2011 року (а.с.14-16).

Ці обставини відповідачем не спростовані.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженими ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Однак, із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виключена частина 3 статті 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року №717-У «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Оскільки Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на час виникнення спірних правовідносин, в зв'язку із зміною спеціального закону, не відповідав за завдану моральну шкоду, то у разі отримання працівником професійного захворювання в цей період таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами ст.237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 тривалий час працював на інших підприємствах вугільної промисловості, які необхідно залучити до участі у справі в якості співвідповідачів, то відповідно до ст. 11 ЦПК України, це право позивача звертатися до суду саме до ПАТ «ШУ «Покровське».

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги про те, що позивач усвідомлював стан свого здоров'я та після отримання професійного захворювання продовжував працювати в шкідливих умовах праці, оскільки умови відшкодування моральної (немайнової) шкоди, передбачені укладеним сторонами контрактом, які погіршують становище працівника порівняно з положеннями ст.237-1 КЗпП чи іншим законодавством, згідно зі ст.9 КЗпП є недійсними.

Апеляційний суд, також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві провадить щомісячну страхову виплату, оскільки передбачені діючим законодавством відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві що отримує позивач, не позбавляє його права на отримання відшкодування моральної шкоди, завдану ушкодженням здоров'я.

Доводи апеляційної скарги про виплату ОСОБА_1 пільгової пенсії не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету даного спору.

Відповідачем не надано доказів щодо відсутності його вини в заподіянні позивачеві моральної шкоди.

Доводи скарги відповідача про те, що позивачем не надано доказів та медичних документів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди, безпідставні і не ґрунтуються на законі, який не передбачає обов'язковість висновків МСЕК в даному випадку. Сам факт ушкодження здоров'я свідчить про заподіяння моральної шкоди.

Визначений судом розмір моральної шкоди 22 000,00 грн. відповідає тяжкості ушкодження здоров'я позивача. При цьому суд врахував характер та тривалість моральних страждань в зв'язку з професійним захворюванням позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, те, що ушкодженням здоров'я завдає фізичні та моральні страждання потерпілому, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, засади розумності та справедливості.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана належна оцінка. Інші доводи скарги є необґрунтованими.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу як безпідставну, рішення суду залишає без змін, як ухвалене з дотримання вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: