Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

15.07.2015 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди.

04.08.2015 року в судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України, мотивуючи тим, що на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про укладання трудового договору, зобов'язання вчинити дії по працевлаштуванню, однак позивач зловживаючи своїм процесуальним правом повторно звернувся з аналогічним позовом до суду, що дає підстави суду закрити провадження у даній справі, оскільки спір між тими ж самими сторонами та той самий предмет спору вирішено судом. (а.с. 162-163)

Представники відповідача Козаченко Ю.С., Марущак Т.І. в судовому засіданні підтримали клопотання про закриття провадження у справі, просили його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, вважає заявлене клопотання безпідставним, оскільки позивач скористалась своїм правом звернутись до суду з позовом про захист порушених трудових прав шляхом зобов'язання відповідача укласти трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу, ці вимоги є відмінними від попередніх вимог позивача, що були предметом спору в межах іншого спору, звертаючись з цим позовом до суду позивач має намір довести наявність інших підстав для зобов'язання відповідача укладати з позивачем трудовий договір, наведені позивачем обставини не були предметом дослідження при розгляді іншої справи, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи судом було встановлено наступне.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про укладання трудового договору, зобов'язання вчинити дії по працевлаштуванню.

Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 25 вересня 2014 року: "ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог просить зобов'язати керівництво Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі працевлаштувати її шляхом укладення трудового договору у письмовій формі на посаді керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти; зобов'язати керівництво Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі працевлаштувати її в межах нормативу працевлаштування інвалідів шляхом укладення трудового договору у письмовій формі на пільгових умовах праці на посаді, що відповідає висновку МСЕК; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 29520,00 грн.".

Звертаючись повторно до Дніпровського районного суду м. Києва 08.12.2014 року ОСОБА_2 просить:

-зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти трудовий договір з ОСОБА_2 у разі поворотного прийняття на роботу на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання з 27.11.2013 року;

-стягнути з Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі моральну шкоду в сумі 39360,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про укладання трудового договору, зобов'язання вчинити дії по працевлаштуванню, на підставі п.2 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України було закрито. (а.с. 42 т. 1)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року було скасовано. (а.с. 62)

В мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015 року було вказано, що: «Суд першої інстанції прийшовши до висновку про необхідність закриття провадження по справі, виходив з обставин, які були встановлені при розгляді справи і постановлені рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2014 року.

При цьому саме рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2014 року в матеріалах справи відсутнє. А відтак висновки суду першої інстанції про наявність у поданій ОСОБА_2 08.12.2014 року позовній заяві, спору між тими ж самими сторонами, про той же самий предмет і з тих же самих підстав, які б давали підстави суду закрити провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України є передчасними.».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2015 провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди було закрито. (а.с. 108-109)

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2015 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2015 року було скасовано. (а.с. 138)

В мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2015 року було вказано, що: «Як вбачається з позовної заяви в цивільній справі №755/17435/14-ц, ОСОБА_2 просила суд зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти з нею трудовий договір, оскільки 02 червня 2014 року вона дізналася від ОСОБА_5 про вакантну посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, так як останнього було переведено на посаду першого проректора.

Зі справи №755/32059/14-ц вбачається, що позивач просила суд зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти з нею трудовий договір у разі поворотного прийняття на роботу, оскільки вона має переважне право на укладення трудового договору, так як 26.11.2013 року ОСОБА_5 було звільнено з даної посади, а 02.12.2013 року прийнято ОСОБА_6, яка такого права не мала.

Таким чином, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував підстави звернення до суду з позовом у справах №755/32059/14-ц та №755/17435/14-ц, які не збігаються, а тому позови не є тотожними.».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як роз'яснено у п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає".

Отже враховуючи викладені норми та враховуючи норми ст.ст. 55, 124 Конституції України, у зв'язку із не допуском необґрунтованого закриття провадження у справі, при цьому враховуючи конституційні права сторін по справі як позивача так і відповідача, необхідно зазначити наступне.

Аналізом спірних правовідносин є позовні вимоги позивача ОСОБА_2 щодо зобов'язання Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі укласти трудовий договір з ОСОБА_2 у разі поворотного прийняття на роботу на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання з 27.11.2013 року.

Першочерговими вимогами позивача можна виділити «поворотне прийняття на роботу на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання з 27.11.2013 року», а потім слідує вимоги зобов'язального характеру «зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі укласти трудовий договір».

Слід зазначити, що дані вимоги були розглянуті судом при винесенні Дніпровським районним судом м. Києва рішення 25.09.2014 року, де, зокрема, було вказано проте, що:

«05.06.2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про прийняття її на роботу на посаду керівника навчально-методичного центру або посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, що займав ОСОБА_5, оскільки її стало відомо що останній перейшов працювати на посаду першого проректора, при цьому посилалася на ст. 42-1 КЗпП України. (а.с. 29)

Відповідно до ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Проаналізувавши докази надані суду встановлено, що за наказом № 420-к від 23.09.2013 року на спірну посаду - керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти переведено ОСОБА_5 з 24.09.2013 року (а.с. 110), тобто перед звільненням позивачки ОСОБА_2 - 01.10.2013 року (а.с. 111-113). За наказом № 515-к від 12.11.2013 року ОСОБА_5 звільнено із займаної посади 26.11.2013 року та за наказом № 537-к від 02.12.2013 року прийнято на цю посаду - ОСОБА_7 (а.с. 115)

Тобто на момент звернення ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі із заявами від 22.10.2013 року та від 05.06.2014 року про прийняття її на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, вказану посаду займав спочатку ОСОБА_5, а після його звільнення ОСОБА_7, яка працює на даний час.

При цьому, судом встановлено, що на час, та після звернення позивача з заявою про прийняття її на роботу, відповідачем не здійснювався прийом працівників на роботу, яка вимагає кваліфікації аналогічної тій, яка була у позивача до скорочення з посади, виходячи з того, що посадова інструкція керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти та посадова інструкція керівника навчально-методичного центру мають різні кваліфікаційні вимоги до претендента на роботу, зокрема за п. 5.1 посадової інструкції керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, керівник повинен мати науковий ступінь (вчене звання), якого, як встановлено в судовому засіданні, позивачка немає. (а.с. 116-125)

Крім того, позивачем у судовому засіданні не було надано вагомих та переконливих доказів в частині свого переважного права на укладання трудового договору відповідно до ст.42 КЗпП України, зважаючи на те, що позивачка просить зобов'язати керівництво Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі працевлаштувати її шляхом укладення трудового договору у письмовій формі на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, яка на даний момент є зайнятою.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що звільнення позивачки із займаної посади за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, при цьому позивачкою у судовому засіданні не було надано вагомих та переконливих доказів в частині свого переважного права на укладання трудового договору, а поворотне прийняття на роботу протягом року на посаду аналогічної кваліфікації також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки за посадовою інструкцією керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти є вимоги не сумісні із зайняттям вказаної посади позивачкою.».

Серед іншого, слід виділити, що судом в сукупності були дослідженні підстави для першочергового повернення позивача на посаду керівника Центру навчально-наукового супроводження дистанційного і заочного навчання та післядипломної освіти, такі як працевлаштування працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на спірній посаді, було досліджено коли позивачка дізналася про спірну посаду, її звернення до відповідача, була проведена аналогія займаної посади та посади на яку претендує позивачка, був також врахований статус позивачки, як одинокої так і враховано її інвалідність, досліджено дотримання відповідачем норм звільнення позивача із займаної посади, досліджено всі необхідні підстави в частині переважного права на укладання трудового договору та поворотного прийняття на роботу, і лише після сукупного дослідження всіх вимог позивачки, норм трудового законодавства, прийнято рішення про відмову у задоволенні позову.

Серед іншого, судом будо досліджено підстави заявлені позивачем для відшкодування моральної шкоди, і хоча суми моральної шкоди відрізняються, проте нормативне обґрунтування не може змінитися при збільшенні чи зменшенні самої суми моральних збитків.

Варто зазначити, що в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 18.11.2014 року було вказано про те, що: «Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, підтверджених наявними в матеріалах справи та дослідженими у судовому засіданні доказами, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки набрало законної сили рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2014 року, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене та керуючись п.2 ч.1 ст.205, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

С у д д я