Справа № 443/976/2012
№ провадження 2/196/3/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року смт Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за правом представлення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за правом представлення.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 27 січня 2011 року померла її бабуся - ОСОБА_3. 01 лютого 2011 року року помер її дід - ОСОБА_4. Після їх смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області.

Померлі перебували у шлюбі з 13 січня 1968 року, рішенням виконкому Царичанської селищної ради № 310 від 18.05.1988 року видано свідоцтво на вищезазначений житловий будинок на імя її діда - ОСОБА_4.

У відповідності до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У розумінні ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки вищевказаний житловий будинок був набутий її дідом та бабусею у власність за час перебування ними у шлюбі, то таке майно є спільною сумісною вланістю подружжя.

За життя її діда та бабусі ними не укладався шлюбний договір чи будь-який інший договір, який би регулював правовий режим спільного майна подружжя, тобто кожен з них мав право на 1/2 частку вищевказаного житлового будинку.

Зазначає, що є рідною донькою ОСОБА_5. ОСОБА_2 був рідним сином ОСОБА_6 та ОСОБА_4

ОСОБА_2 помер 22.03.2000 року.

У відповідності до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України вона як спадкоємець за правом представлення прийняла спадщину після смерті її діда ОСОБА_2, що підтверджується копією спадкової справи № 112/11.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2014 року у справі № 22-ц/774/1932/14 їй було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 27 січня 2011 року бабусі ОСОБА_6 - три місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу. На підставі ухваленого рішення суду 06.06.2014 року вона звернулась до державного нотаріуса Царичанської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі ОСОБА_6 Державним нотаріусом було посвідчено її підпис на відповідній заяві.

Крім неї, спадкоємцем за законом після смерті її бабусі та діда є її рідна тітка ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_4

Положеннями ч.1 ст. 1276 ЦК України визначено, якщо спадкоємець за заповітом і за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

У звязку з тим, що її дід помер через 4 дні після смерті своєї дружини та не встиг прийняти належну йому частку ця частина спадкується на загальних підставах його спадкоємцями.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На даний час вона, як спадкоємець за правом представлення після смерті своїх бабусі та дідуся, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, але через існування спору між спадкоємцями та відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок, який є спадковим майном, позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами у нотаріуса.

31.05.2012 року держнотаріусом Царичанської ДНК ОСОБА_7 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок.

27.09.2013 року держнотаріусом Царичанської ДНК ОСОБА_7 відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

До державного нотаріуса Царичанської ДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі ОСОБА_6, померлої 27 січня 2011 року після подання нею заяви про прийняття спадщини 06 червня 2014 року вона не зверталася. Житловий будинок, який є спадковим майном, зареєстрований за її дідом - ОСОБА_4, а правовий режим спадкового майна, а саме: спільна сумісна власність подружжя необхідно встановити в судовому порядку.

У відповідності до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які надаються у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно п.3.1 даного листа визначено, що якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Прохає визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Садовій, 12 в смт Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_6, померлої 27 січня 2011 року та ОСОБА_4, померлого 01 лютого 2011 року.

ОСОБА_2 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом та з позовом до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 27 січня 2011 року померла її матір - ОСОБА_6. 01 лютого 2011 року помер її батько ОСОБА_4, який постійно мешкав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 Російської Федерації.

Після смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку А-1, житловою площею - 31,2 кв.м., загальною площею - 75,9 кв.м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області.

24.06.2011 року вона звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, яка виконувала обовязки Царичанської ДНК, з заявою про прийняття спадщини після смерті своїх батьків - матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_4 та надала правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок.

24.06.2011 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської ДНК, яка виконувала обовязки Царичанської ДНК, за її заявою була заведена спадкова справа № 112/2011 після смерті її батька ОСОБА_4

19.09.2012 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської ДНК, яка виконувала обовязки Царичанської ДНК, за її заявою була заведена спадкова справа № 130/2011 після смерті її матері ОСОБА_6 та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини.

26.11.2014 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 протягом двох місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили.

12.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Царичанської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6

До Четвертої дніпропетровської ДНК, яка виконувала обовязки Царичанської ДНК, з заявою про прийняття спадщини після смерті її батьків звернулася також ОСОБА_1 (донька її рідного брата ОСОБА_2, який помер 22.03.2000 року), яка була направлена поштою та отримана 27 липня 2011 року, але до теперішнього часу справжність підпису ОСОБА_1 на вказаній заяві нотаріально не засвідчена.

За життя її рідний брат ОСОБА_2 на протязі тривалого часу не спілкувався зі своєю колишньою дружиною та донькою ОСОБА_8, в свою чергу колишня дружина та дочка не спілкувалися з її батьками та відносини між ними з кожним роком погіршувалися.

ЇЇ батьки - мати ОСОБА_6 хворіла ІБС, кардіосклерозом атеросклеротичним, симптоматичною гіпертензією Ш ФК СН 2А-Б ст. та батько ОСОБА_4 хворів туберкульозом легенів, мав 3 групу інвалідності. Через свій похилий вік та тяжкі хвороби перебували тривалий час у безпорадному стані і потребували постійного догляду, лікування, матеріальної допомоги.

В вересні 2010 року стан здоровя матері різко погіршився, вимушене положення її в звязку з хворобою лише сидяче, здатність на самообслуговування була втрачена, вона потребувала постійного догляду. ОСОБА_2 вимушена була переїхати проживати до матері і взяти на себе забезпечення їй належних умов по догляду та лікуванню. За життя ОСОБА_6 потребувала підтримки своєї онуки ОСОБА_1 та сподівалася на те, що її онука змінить своє ставлення до неї.

В листопаді 2005 року ОСОБА_1 навідувала бабусю, тобто їй достовірно було відомо про тяжку хворобу бабусі, її безпорадний стан та тяжке матеріальне становище.

На початку жовтня 2010 року коли стан здоровя матері критично погіршився, вона викликала з Росії свого батька ОСОБА_4, який знаходився на протязі трьох тижнів в смт Царичанка та допомагав їй доглядати за матірю, купував ліки та необхідні речі. В цей період ОСОБА_1 відвідала свою бабусю лише один раз. Наступного разу зявилася лише в день поховання ОСОБА_6

В останні роки свого життя її батько ОСОБА_4 теж дуже хворів і потребував догляду, піклування та матеріальної допомоги.

В останні роки життя її батьків саме вона утримувала їх на свої та позичені кошти - забезпечувала харчуванням, одягом, лікувала та забезпечувала належний догляд, поховала батьків за власні кошти.

ОСОБА_1 під час хвороби своїх бабусі та дідуся не цікавилася їх станом здоровя, не провідувала їх, не купувала їм ліки, свідомо ухилялася від догляду за ними, а саме від надання їм нематеріальних послуг - спілкування, поради тощо; від надання їм догляду під час хвороби, хоча мала фізичну можливість - прибрати житлове приміщення, попрати речі, приготувати їжу; від будь-якої матеріальної підтримки, хоча мала таку можливість, так як працювала з 2010 року.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ст. 1224 ч.5 ЦК України).

Вважає, що ОСОБА_1 свідомо на протязі тривалого часу, маючи можливість, ухилялася від надання допомоги бабусі ОСОБА_6 та дідусю ОСОБА_4, які через свій похилий вік та тяжкі хвороби перебували тривалий час у безпорадному стані, не могли самостійно забезпечити собі належні умови життя і потребували постійного стороннього догляду, піклування, матеріальної та моральної підтримки.

Прохає усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті її бабусі ОСОБА_6 та дідуся ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на житловий будинок А-1, житловою площею - 31,2 кв.м., загальною площею - 75,9 кв.м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 934 грн. 48 коп. та 473 грн.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала повністю та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом визнала частково, а саме лише на 1/2 частину спадкового житлового будинку; позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення від права спадкування не визнала. Пояснила, що з вересня 2006 року і по 2010 рік навчалася і постійно проживала в м. Дніпропетровськ. На момент вступу до коледжу була неповнолітньою, навчалась та сама потребувала матеріального забезпечення та отримувала його лише з боку своєї матері. Не завжди мала кошти на проїзд додому. Брак коштів та їх постійна економія призвели до того, що вона вимушена була у вільний від навчання час працювати задля можливості забезпечити себе необхідними речами. Коли в 2005 році та в 2010 року вона відвідувала бабусю, остання сама себе обслуговувала, готувала їжу, безперешкодно пересувалась по будинку.

ОСОБА_2 не надала жодних належних доказів того, що дідусь та бабуся потребували саме її допомоги, що вона (ОСОБА_1С.) мала змогу утримувати своїх дідуся та бабусю, але ухилялася від свого обовязку.

Вважає, що вона як рідна дочка ОСОБА_2, який був рідним сином спадкодавців, має право на спадкування тієї частини спадщини, яка б могла належати її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали. Доповнили, що до теперішнього часу справжність підпису ОСОБА_1 на заяві про прийняття спадщини після смерті баби та діда нотаріально не засвідчено. Крім того, в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті її батька ОСОБА_4, відсутня обгрунтована постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій та відсутня сама заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 Вважають, що ОСОБА_1 не прийняла спадщину в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_4, так як особисто не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після його смерті, тобто не скористалася своїм правом прийняття спадщини.

Представник третьої особи - Царичанської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надіслали заяву з проханням розглядати дану справу без їх участі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що померла ОСОБА_6 була її сестрою. Дійсно її сестра та чоловік сестри - ОСОБА_4 будували житловий будинок разом в період їхнього шлюбу. Підтвердила той факт, що ОСОБА_1 бачила тільки на похоронах сестри. Доглядала та допомогала сестрі тільки її донька - ОСОБА_2 та її донька - ОСОБА_11 З дідусем ОСОБА_4 ОСОБА_1 (ОСОБА_8С.) теж не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік являється двоюрідним братом ОСОБА_2 (батько чоловіка і матір ОСОБА_2 - рідні брат і сестра). ОСОБА_6 проживала недалеко. Постійний догляд за останньою здійснювала ОСОБА_2 та її донька - ОСОБА_11. Покійна ОСОБА_6 висловлювала свою волю про те, що той хто її догляне, той нехай і успадкує спадкове майно.

Свідок ОСОБА_11 (донька ОСОБА_2А.) в судовому засіданні пояснила, що померлі дідусь та бабуся хворіли. Дід ОСОБА_4 проживав в Росії. Догляд за ОСОБА_6 здійснювала лише її матір ОСОБА_2 та вона.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (сусіди померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_6О.) в судовому засіданні підтвердили, що догляд за ОСОБА_3 здійснювала лише ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_11

Заслухавши сторони та представника відповідача-позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкритя спадщини.

Положеннями ч.1 ст. 1276 ЦК України визначено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.01.1968 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.31, т.1).

На підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 22.06.1988 року, технічного паспорта на житловий будинок станом на 09.04.1988 року, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, належить ОСОБА_4 (а.с.36,41, т.1).

Таким чином, наведені обставини свідчать, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, побудований в період, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі. Крім того, згідно домової книги ОСОБА_6 прописана у вказаному будинку з 26.01.1970 року (а.с.37-40, т.1).

Зазначені фактичні дані свідчать про те, що вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак кожному з них належить по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області.

27.01.2011 року ОСОБА_6 померла (а.с.44, т.1).

01.02.2011 року помер ОСОБА_4 (а.с.46, т.1).

Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належний їм житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області.

За життя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 заповіту не складали.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_4, їхня донька ОСОБА_2 (за законом першої черги) та ОСОБА_1 (за правом представлення) - донька ОСОБА_5 (сина ОСОБА_6 та ОСОБА_4С.), який помер 22.03.2000 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (за законом першої черги) та ОСОБА_1 (за правом представлення) - донька ОСОБА_5 (сина ОСОБА_6 та ОСОБА_4С.), який помер 22.03.2000 року.

24.06.2011 року до Четвертої дніпропетровської ДНК звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

27.07.2011 року до Четвертої дніпропетровської ДНК поштою надійшла заява ОСОБА_1 (ОСОБА_8С.) про прийняття спадщини після померлого 01.02.2011 року ОСОБА_4 та померлої 27.01.2011 року ОСОБА_6

Згідно п.207 розділу 22 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцеві пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкритя спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Згідно вимог ст. 1269 ч.2 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

ОСОБА_1 не надано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином та справжність її підпису нотаріально не засвідчена, як в термін до 6 місяців з дня смерті померлого 01.02.2011 року ОСОБА_4, так і до даного часу.

03.09.2011 року ОСОБА_1 (ОСОБА_8С.) звернулася до Царичанської ДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті діда ОСОБА_4, але вже після спливу шестимісячного строку з дня смерті померлого 01.02.2011 року ОСОБА_4С.(а.с.93, т.1).

Встановлено, що ОСОБА_1 з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини після померлого 01.02.2011 року діда ОСОБА_4 до суду також не зверталася і до даного часу.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було визначено кожній додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини лише після померлої 27 січня 2011 року ОСОБА_6 - три місяці, починаючи з дня вступу рішення в законну силу.

12.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до Царичанської ДНК з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6

ОСОБА_1 на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2014 року після подання нею заяви про прийняття спадщини 06.06.2014 року, з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті бабусі ОСОБА_6 до нотаріальної контори не зверталася.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування, суд приходить до висновку щодо недоводеності в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_2 щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання обовязку по утриманню спадкодавців, які через похилий вік і тяжку хворобу перебували у безпорадному стані.

З доводами ОСОБА_2 погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону суд, вирішуючи такі справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Матеріалами справи не встановлено щодо потреби спадкодавців допомоги від спадкоємця - саме ОСОБА_1 за умови отримання її від інших осіб, зокрема від іншої спадкоємиці - ОСОБА_2

Суд, аналізуючи докази у справі, дійшов висновку про те, що відсутні підстави згідно з ч.5 ст. 1224 ЦК України для усунення спадкоємця ОСОБА_1 від права на спадщину, тому що не доведено фактів безпорадного стану спадкодавців з урахуванням їх потреби в отриманні допомоги саме від онуки - ОСОБА_1 та її умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцям - у зв'язку з чим лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1, як онука, тобто спадкоємець за правом представлення має право на успадкування лише після померлої 27 січня 2011 року ОСОБА_3, тобто на 1/6 частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, так як в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1, яка була б оформлена належним чином, про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_4, оскільки справжність її підпису нотаріально не засвідчена і до даного часу, в звязку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за правом представлення підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом необхідно задовольнити частково, а саме визнати за ОСОБА_2, право власності на 5/6 частин житлового будинку А-1, житловою площею - 31,2 кв.м., загальною площею - 75,9 кв.м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь, який знаходиться за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батьків - ОСОБА_3, померлої 27 січня 2011 року та ОСОБА_4, померлого 01 лютого 2011 року .В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 88 ч.1 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 778 грн. 73 коп. судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_2 на 5/6 частин житлового будинку з допоміжними будівлями, розташованого за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за правом представлення задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за правом представлення після померлої 27 січня 2011 року ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Царичанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, право власності на 5/6 частин житлового будинку А-1, житловою площею - 31,2 кв.м., загальною площею - 75,9 кв.м. з допоміжними будівлями і спорудами, а саме - літня кухня Б-1, сарай Г-1, вбиральня Ж-1, №1 колодязь, який знаходиться за адресою: смт Царичанка, вул. Садова, 12 Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батьків - ОСОБА_3, померлої 27 січня 2011 року та ОСОБА_4, померлого 01 лютого 2011 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 778 грн. 73 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права спадкування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 16 вересня 2015 року.

Головуюча О.М.ГУДИМ