Справа № 496/6202/14-ц
Провадження № 2/496/347/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Калінюка Р.Б.,

при секретарі - Радош А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білявка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та повернення безпідставно набутих грошових коштів, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, який згодом уточнили, в якому просять визнати попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 21.08.2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - недійсним; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках, 76864 (сімдесят шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.

Позов мотивований тим, що 21.08.2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. На виконання умов вказаного договору, того ж дня, ОСОБА_3 отримав від позивачів завдаток в розмірі 1000,00 доларів США в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1; залишок боргу становить 10000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою. 29.03.2013 року ОСОБА_3 отримав від позивачів 1000,00 доларів США в якості завдатку в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, що також підтверджується відповідною розпискою. 03.02.2014 року ОСОБА_3 отримав від позивачів 10000,00 гривень в якості завдатку в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 та 400,00 доларів США, що також підтверджується відповідною розпискою. Позивачі не є фахівцями в галузі права та на переконання відповідача, що такі розписки зобов'язують його в наступному укласти договір купівлі-продажу, погодились. Останнім часом стосунки між сторонами погіршились, відповідач почав говорити про свій намір ухилитись від укладання договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, однак на прохання повернути грошові кошти відповідає відмовою. Позивач зазначає, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали намір укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, отже такий договір мав би мати письмову форму та мав бути нотаріально посвідченим, що, в свою чергу, з врахуванням вказаних вище норм матеріального права, тягне за собою письмову форму та нотаріальне посвідчення й спірного попереднього договору, що не було дотримано.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, та пояснили суду, що вони дійсно мали намір на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, але згодом стосунки з відповідачем погіршились, внаслідок чого він виселив їх з нього та відмовився продовжувати виконувати свої зобов'язання. В теперішній час вони не бажають укладати з відповідачем договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, просили суд його не задовольняти. Відповідач пояснив суду, що між ним та позивачами була домовленість на укладання договору купівлі-продажу належного йому житлового будинку, в зв'язку з чим ним було складено декілька розписок про отримання грошових сум від позивачів. Згодом стосунки між ним та позивачами погіршились і він попросив їх виселитися з будинку, також в зв'язку з затримкою по черговому розрахунку хотів припинити подальші взаємовідносини по вказаному договору. Станом на день розгляду справи він не відмовляється від укладання договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку, однак позивачі не бажають укладати договір.

Заслухавши сторони, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачу на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Біляївською районною державною нотаріальною конторою 26 лютого 2002 року, за реєстровим № 593, та зареєстрованим виконавчим комітетом Василівської сільської ради Біляївського району 09.04.2003 року (а.с.42).

Між позивачами та відповідачем була домовленість про купівлю-продаж належного відповідачу будинку, яку вони оформили у вигляді розписок. Так згідно розписок, написаних власноруч ОСОБА_3 21 серпня 2012 року (про отримання завдатку у сумі 1000 дол. США) (а.с.7), 29 березня 2013 року (а.с.8) та 03 лютого 2014 року (а.с.9), він отримав від позивачів всього 2400 дол. США та 10000,00 грн. в якості виплат в рахунок придбання ними житлового будинку. Дати проведення остаточного розрахунку та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку в жодній з розписок не зазначено. На даний час залишок несплаченої суми становить 7425 дол. США, що підтверджується розпискою від 03 лютого 2014 року.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердила суду, що між сторонами була домовленість про укладання договору купівлі-продажу будинку, в її присутності ОСОБА_1 двічі передавав ОСОБА_3 гроші, вона розписувалась як свідок цього у розписках. Вона також була присутня при конфлікті між сторонами, в ході якого відповідач вимагав від позивачів виселитися з дому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що була присутня при передачі грошей 21.08.2012 року і укладанні відповідної розписки. Будь-якої домовленості між сторонами щодо кінцевої дати укладання договору купівлі-продажу будинку, проживання в будинку позивачів, а також ремонту будинку між сторонами в її присутності не укладалось. Згодом їй стало відомо, що між сторонами виник конфлікт із-за брата відповідача.

Згідно з положеннями ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, у тому числі і житлового будинку, укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно зі ст. ст. 570, 571 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Проаналізувавши вищезазначені норми права та обставини справи, суд приходить до наступного висновку, що між сторонами по справі була домовленість про укладання у майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. Факт передачі часток грошової суми сторони фіксували у розписках, складаних відповідачем в присутності свідків (а.с.7-9), в яких зазначали розмір суми, яка передавалась, а також розмір суми, яка залишилась до розрахунку. При цьому в зазначених розписках кінцева дата укладання договору купівлі-продажу житлового будинку сторонами не визначалась.

В судовому засіданні позивачами не було доведено факт укладання сторонами попереднього договору. Вищевказані розписки суд не вважає формою попереднього договору, так як на укладання будь-якого правочину необхідне волевиявлення сторін. Позивачами не доведено наявність волі сторін на укладання саме попереднього договору, у розумінні ст.635 ЦК України. При цьому, як вбачається із розписки від 21.08.2012 року, ОСОБА_3 отримав завдаток в розмірі 1000 дол. США, в зв'язку з чим зазначені правовідносини регулюються ст.570-571 ЦК України.

Сторони підтвердили в судовому засіданні, що станом на день складання вищезазначених розписок, у них було волевиявлення на укладання в майбутньому (без визначення дати) договору купівлі-продажу житлового будинку. Діючим законодавством не передбачено обов'язкової вимоги щодо укладання попереднього договору, в зв'язку з чим він сторонами укладений не був. Причинного зв'язку між фактом не укладання сторонами попереднього договору та поверненням суми грошей, отриманих відповідачем по вищезазначеним розпискам суд не вбачає, діюче законодавство таких наслідків також не містить.

В судовому засіданні відповідачем було підтверджено, що деякий час тому між ним та позивачами виник конфлікт, в наслідок якого він не забажав продовжувати з ними фінансові стосунки. Але станом на день проведення судового засідання він не відмовляється від дій, спрямованих на укладання договору купівлі-продажу житлового будинку. Вимог щодо повернення отриманих відповідачем грошових сум у зв'язку з його відмовою в певний період від продовження договірних правовідносин позивачами заявлено не було.

В зв'язку з вищезазначеним, суд вважає, що, по-перше, позивачами не доведено в суді той факт, що попередній договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами був укладений, в зв'язку з чим є безпідставною вимога позивачів щодо його недійсності. По-друге, як наслідок цього, є такою, що не підлягає задоволенню вимога позивачів щодо повернення відповідачем суми грошей, отриманих ним по вищезазначеним розпискам, в зв'язку з наявністю іншої правової природи підстав отримання вказаних грошей (у якості завдатку), не пов'язаних з правовідносинами щодо попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку.

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними, в зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.547,570, 571, 635, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та повернення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного

суду Одеської області Р.Б.Калінюк