АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/1585/13-ц Номер провадження 22-ц/786/2839/15Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л. Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - ОСОБА_9, Служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрій Дмитрович, про виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року позивач звернувся до місцевого суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та УДМС України в Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLF0GI від 03 квітня 2008 року та виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаному житловому будинку.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2014 року заочне рішення від 03 лютого 2014 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

В подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги неодноразово уточнювалися. Відповідно до останніх уточнень (а.с.120), позивачем були пред'явлені позовні вимоги до ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виселення з житлового будинку (предмету іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або фактично проживають за даною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2010 року у справі № 2-1056/10 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та в рахунок заборгованості ОСОБА_11 за договором про іпотечний кредит №PLF0GI від 03 квітня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором PLF0GI від 03 квітня 2008 року - житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Іпотекодавцю ОСОБА_2 та боржнику ОСОБА_9 Банком направлялись вимоги про добровільне звільнення житлового будинку в АДРЕСА_1 разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями, однак дана вимога залишена без виконання і житловий будинок відповідачами не звільнено.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 рокупозовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задоволено.

Виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із будинку АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із будинку АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із будинку АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із будинку АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із будинку АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 із будинку АДРЕСА_1

Стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» по 81 гривні 20 копійок судового збору з кожного.

З вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вважає, що дане рішення суду винесено з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, при цьому посилалась на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 17 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 03 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_9 укладено договір про іпотечний кредит №PLF0GI, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 200000 грн. строком до 03.10.2037 року на поліпшення якості окремого житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1. В забезпечення виконання даного кредитного договору, 03 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №PLF0GI відповідно до якого, ОСОБА_2, як власник предмету іпотеки, передала в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1 Згідно даного договору іпотека поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, у справі № 2-1056/10 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та в рахунок заборгованості ОСОБА_11 за договором про іпотечний кредит №PLF0GI від 03 квітня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором PLF0GI від 03 квітня 2008 року - житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Власником житлового будинку по вул. Береговій, 25 в сел. Решетилівка Полтавської області є ОСОБА_2 Дана обставина була встановлена рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 06.12.2010 року.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 18.02.2014 року за № 02-32/531 (а.с.62) та ксерокопії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у АДРЕСА_1 (а.с.154-156), відповідачі зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України направив іпотекодавцю ОСОБА_2 та боржнику ОСОБА_9 вимогу від 30 вересня 2013 року за № 30.1.0.0/2-6С9 про добровільне звільнення житлового будинку в АДРЕСА_1 разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов до висновку про те, що позивачем було дотримано обов'язкову процедуру письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця, вимога відповідачами була отримана у встановленому законом порядку, реєстрація місця проживання неповнолітніх дітей відбулася без згоди іпотекодержателя та на момент укладення договору іпотеки діти не мали права власності чи користування предметом іпотеки, а тому враховуючи норми матеріального права, які регулюються вирішення спірних правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Проте, колегія суддів, не може погодитися з таким висновком суду, враховуючи наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або власника, або в інший погоджений сторонами строк.

У матеріалах справи міститься вимога про добровільне виселення із предмета іпотеки ОСОБА_2, ОСОБА_9 Іншим відповідачам таких вимог направлено не було, матеріали справи таких відомостей не містять.

Посилання на те, що відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 зареєстрували місце проживання в іпотечному майні після укладення договору іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки, не є підставою для недотримання позивачем норм ст. 40 Закону України «Про іпотеку». У даному випадку вимога про добровільне звільнення предмета іпотеки повинна бути спрямована до кожного відповідача, про виселення якого просить позивач.

Враховуючи, що позивач не надав суду належних доказів направлення та отримання відповідачами вимоги про добровільне виселення з будинку, що свідчить про недотримання ним обов'язкової процедури, визначеної Законом України «Про іпотеку», позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення відповідачів із будинку АДРЕСА_1 який є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2014 року -скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи - ОСОБА_9, Служба у справах дітей Решетилівської районної державної адміністрації, приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлаш Юрій Дмитрович, про виселення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : _______________ Т.В. Одринська

Судді: _______________ Ю.М. Винниченко ______________ В.І. Корнієнко