Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом особистої приватної власності; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору оренди недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна.

Не погоджуючись із вказаним позовом, ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом особистої приватної власності.

Крім того, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без шлюбу з 22 грудня 2005 року по 01 травня 2009 року. Визнано домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що в цілому складається з: літ. «А», «А1» - нежитлові будівлі, загальною площею 4093,2 кв. м, та розташоване на виділеній у користування земельній ділянці площею 2172 кв. м, об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Поділено спірне домоволодіння між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі. Виділено у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 певні приміщення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 37 443,50 грн. у рахунок різниці вартості ідеальних часток співвласників. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна відмовлено. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом особистої приватної власності відмовлено. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору оренди недійсним задоволено. Визнано договір оренди від 01 листопада 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про передачу у тимчасове користування приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, площею 280 кв. м, позначені літерою «А» - недійсним.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині виділення у власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 певних приміщень та викладено резолютивну частину в наступній редакції. Виділено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в натурі із спільного нерухомого майна певні приміщення. Припинено між сторонами право спільної часткової власності. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У грудні 2014 року до суду касаційної інстанції надійшла посвідчена нотаріально заява ОСОБА_3, подана в порядку, передбаченому ст. 31, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 334 ЦПК України, у якій заявник повідомляє суд про те, що він відмовляється від свого позову до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна, а також від свого позову до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору оренди недійсним. Про правові наслідки відмови від позовів та закриття провадження у справі ОСОБА_3 відомо. Просить суд прийняти його відмову від вказаних вище позовів.

Крім того, у грудні 2014 року до суду касаційної інстанції надійшла посвідчена нотаріально заява ОСОБА_4, подана в порядку, передбаченому ст. 31, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 334 ЦПК України, у якій заявник повідомляє суд про те, що вона відмовляється від свого позову до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом особистої приватної власності. Про правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі ОСОБА_4 також відомо. Просить суд прийняти її відмову від вказаного вище позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 31, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. 334 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від позову.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Незалежно від того, за касаційною скаргою кого з осіб, які беруть участь у справі, було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження в справі з підстав, визначених ст. 205 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від вищевказаних позовів та закриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що подані та підписані позивачами заяви, яким відомі передбачені ст. 206 ЦПК України наслідки закриття провадження у справі, підлягають задоволенню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 31, 205, 206, 334, 336, 340, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом особистої приватної власності.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від позову до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору оренди недійсним.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, поділ майна; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом особистої приватної власності; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору оренди недійсним, за заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від указаних позовів, закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська