З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.09.2015 року Провадження №2/425/849/15
Справа №425/1817/15-ц
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Кравченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_1, яким просив стягнути заборгованість по договору № R191.004-TEK.0043980 від 11 квітня 2014 року, яка утворилась станом на 24 квітня 2015 року, в розмірі 7868 гривень 92 копійки, з яких: 5886 гривень 54 копійки - це заборгованість за кредитом; 746 гривень 98 копійок - борг по процентах за користування кредитом; 1235 гривень 40 копійок - це заборгованість за супроводження кредиту, а також судові витрати.
Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 04 вересня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Представник позивача через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався.
У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 28 серпня 2015 року та 04 вересня 2015 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) занесена до журналу судового засідання.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У позові, представник позивача вказував на те, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом надання кредиту. А відповідач свої зобов`язання по його поверненню у строки, встановлені договором не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, а також сплати процентів за його користування, і комісії.
На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:
Підписавши заяву від 11 квітня 2014 року, ОСОБА_1 також підтвердила, що ця заява разом із Умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, розписом сукупної вартості кредиту і тарифами, складає між нею та банком змішаний договір, примірник якого вона отримала (а.с.5-12).
За цим договором, публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" взяв на себе зобов'язання відкрити ОСОБА_1 рахунок, видати їй платіжну картку, а також кредит у сумі 6080 гривень, строком на 24 місяці, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за супроводження кредиту у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати 17 числа кожного місяця єдиного платежу в розмірі 411 гривень 05 копійок (а.с.5-12).
Публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" відкрив ОСОБА_1 поточний рахунок, випустив платіжну картку, та видав кредит на її рахунок у розмірі 6080 гривень (а.с.13,14,43,44).
Станом на 24 квітня 2015 року, за підрахунками публічного акціонерного товариства банк "ТРАСТ" ОСОБА_1 має заборгованість за платежами (а.с.13,43-44).
Дев'ятого червня 2015 року, публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1, яким просив стягнути заборгованість, що виникла за кредитним договором №R191/004-TEK/0043980 від 11 квітня 2014 року, станом на 24 квітня 2015 року, у розмірі 7868 гривень 92 копійки (а.с.2-3).
Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством банк "ТРАСТ" та ОСОБА_1 виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та комісійної винагороди.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали.
Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Так, 11 квітня 2014 року, ОСОБА_1 та публічне акціонерне товариство банк "ТРАСТ" уклали змішаний договір №R191/004-TEK/0043980 від 11 квітня 2014 року, за яким банк взяв на себе зобов'язання відкрити ОСОБА_1 рахунок, видати їй платіжну картку, а також кредит у сумі 6080 гривень, строком на 24 місяці, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за супроводження кредиту у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати 17 числа кожного місяця єдиного платежу в розмірі 411 гривень 05 копійок (а.с.5-12).
Факт виконання банком взятих на себе зобов'язань, підтверджується письмовими доказами (а.с.13,14,43-44).
Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Позивач та відповідач, як сторони змішаного договору встановили, що кредит надається позивачем строком на 24 місяці, при цьому позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредиту в розмірі 16,99 річних та 1,81 % комісії за супроводження кредиту, шляхом сплати до 17 числа кожного місяця платежу в розмірі 411 гривень 05 копійок (а.с.5-12).
Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання).
Виходячи з документів, наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості відповідача (а.с.13), виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с.43-44), позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала. У зв'язку з чим, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 24 квітня 2015 року складає 7868 гривень 92 копійки, з яких: 5886 гривень 54 копійки - заборгованість по кредиту; 746 гривень 98 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1235 гривень 40 копійок - заборгованість по комісії.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту та сплати процентів і комісії, на підставі змішаного договору, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту та сплати процентів і комісії.
Тому, матеріально-правову вимогу позивача до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості у розмірі 7868 гривень 92 копійки, з яких: 5886 гривень 54 копійки - заборгованість по кредиту; 746 гривень 98 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1235 гривень 40 копійок - заборгованість по комісії, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
При цьому суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, та умов договору, банк має право вимоги дострокового повернення боргу.
Зважаючи на викладене, позов публічного акціонерного товариства банк "ТРАСТ" підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с.4), та витрат, пов'язаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 гривень, які понесені позивачем по цій справі на загальну суму 663 гривні 60 копійок (а.с.35-37), суд вважає документально підтвердженими, вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.
Отже, керуючись статтями 1-11,15,18,57-64,88,159-197,208,209,212-215,224-233 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства Банк "ТРАСТ" до ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості за договором, задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто Рубіжанським міським судом Луганської області шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення до цього суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання позивачем апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. У разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили після закінчення строку на подання ним апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання ним апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя - Д.С. Коваленко