У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Мартинюка В.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» до ОСОБА_6 про стягнення боргу, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз», ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» (далі - ПАТ «Рівнегаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, з урахуванням зменшених позовних вимог просило стягнути з неї заборгованість за надані послуги з газопостачання у сумі 28 772 грн 47 коп. та судові витрати.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 18 січня 2007 року між ПАТ «Рівнегаз» та ОСОБА_6 укладено договір № 761135 про надання послуг з газопостачання по АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору та правил надання населенню послуг з газопостачання споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Висновками проведеної 18 жовтня 2012 року експертизи газового лічильника встановлено втручання у роботу лічильника газу, а довідкою від 19 жовтня 2012 року № 18964/3 встановлено непридатність засобу вимірювальної техніки до застосування. Внаслідок порушення споживачем строку й порядку оплати наданих послуг та вчинення дій, які свідчать про умисне заниження показників лічильника, утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 09 вересня 2014 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Рівнегаз» 22 850 грн 27 коп. у рахунок погашення заборгованості за надані послуги та відшкодування збитків.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду із залишенням у силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ПАТ «Рівнегаз» порушує питання про зміну рішення апеляційного суду у частині визначення суми заборгованості, збільшивши її до 28 772 грн 47 коп., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до укладеного 18 січня 2007 року договору про надання послуг із газопостачання № 761135 ОСОБА_6 є споживачем послуг із газопостачання, які надаються ПАТ «Рівнегаз» до будинку АДРЕСА_1 (опалювальна площа 350 кв. м) (а. с. 7-10).

04 жовтня 2012 року працівниками ПАТ «Рівнегаз» складено акти № № 568 та 568-Є про виявлені порушення у роботі лічильника газу та його демонтаж для проведення експертизи (а. с. 20).

Актом експертизи лічильника газу від 18 жовтня 2012 року встановлено непридатність приладу обліку газу до застосування внаслідок фальсифікації заводських пломб (а. с. 18, 19).

Згідно з розрахунком нарахувань за газ О/Р НОМЕР_1 за 2012-2013 роки розмір заборгованості ОСОБА_6 становить 28 772 грн 47 коп. (а. с. 58).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірність дій відповідача, яка полягає в утворенні заборгованості, не підтверджена та не ґрунтується на повності та достатності її доведення позивачем.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції посилався на те, що позовні вимоги обґрунтовані, однак позивачем неправильно здійснено розрахунок заборгованості, оскільки у ньому не відображено нарахування за користування опалювальними газовими приладами в неопалювальний період у розмірі 30 % від норми, що діє в опалювальний період, навівши свої розрахунки, вважав, що до стягнення підлягає сума 22 317 грн 81 коп.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Згідно з п. 34 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила), споживач несе відповідальність згідно із законодавством за пошкодження лічильника газу, пломб на ньому, порушення цілісності або пошкодження повірочного тавра, а також дії, що призводять до заниження показань лічильника.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29 травня 2003 року № 475 затверджено Порядок відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання (далі - Порядок).

Пунктом 2.2. Порядку передбачено, що у разі пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб з вини споживача або дій споживача, що призвело до заниження показань лічильника, розрахунок збитків здійснюється за Нормами споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 № 619 (далі - Норми), з урахуванням кількості підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надавались послуги з газопостачання, та кількості днів з часу останнього контрольного зняття представником газопостачального або газорозподільного підприємства показань лічильника газу до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.

Факт пошкодження (втручання в роботу) лічильника газу, що призвело до заниження його показань, засвідчується актом експертизи лічильника газу, який складається за результатами проведення експертизи лічильника газу відповідно до Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 № 619.

Відповідно до положень п. 2.4 Порядку при порушеннях, що визначені в п. п. 2.1, 2.2 та 2.3 цього Порядку, нарахування за користування опалювальними газовими приладами в неопалювальний період здійснюється в обсязі 30 % від норми, що діє в опалювальний період.

Пунктом 10 Правил визначено, що розрахунок населенню за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Пунктом 16-1 Правил передбачено, що у разі коли лічильник газу, що перебуває у власності споживача, визнано в установленому порядку непридатним до подальшої експлуатації та ремонту, розрахунки із споживачем здійснюються протягом двох місяців з дня письмового повідомлення газорозподільним підприємством споживачеві про визнання лічильника газу непридатним до експлуатації та ремонту відповідно до середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців, а в подальшому - відповідно до встановлених норм споживання та вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення, Міжнародного дитячого центру «Артек» і Українського дитячого центру «Молода гвардія», затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13 липня 2010 року № 812 (далі - роздрібні ціни). За змістом указаного документа, за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 2 500 куб. м на рік, ціна (грн/куб. м) становить: за наявності газових лічильників - 72,54, за відсутності газових лічильників - 79, 80; за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 6 000 куб. м на рік: за наявності газових лічильників - 109,80, за відсутності газових лічильників - 120,78; за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 12 000 куб. м на рік: за наявності газових лічильників - 224,82, за відсутності газових лічильників - 247,32; за умови, що обсяг споживання природного газу перевищує 12 000 куб. м на рік: за наявності газових лічильників - 268,56, за відсутності газових лічильників - 295,41.

Відхиляючи розрахунок заборгованості, проведений позивачем, та наводячи свої розрахунки заборгованості, покладаючи в їх основу акт від 15 листопада 2012 року № 35 щодо нарахувань за технічними нормами споживання газу відповідачем за 2012 рік, суд апеляційної інстанції, не маючи спеціальних знань у такій галузі, не врахував, що розрахунки із споживачем здійснюються відповідно до середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців; у своєму рішенні не зазначив, яким чином здійснював розрахунок заборгованості (з урахуванням середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період попереднього року чи фактичний період споживання, якщо він становить менше як шість місяців).

При цьому, враховуючи, що нарахування за користування опалювальними газовими приладами в неопалювальний період здійснюється в обсязі 30% від норми, що діє в опалювальний період, та здійснюючи розрахунок збитків за нормами споживання природного газу за ціною 2,4732 грн за 1 куб. м газу за період з 04 квітня по 25 жовтня 2012 року, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на наявні у матеріалах справи розпорядження міського голови щодо закінчення та початку опалювального сезону в м. Рівному у 2012 році (закінчення 17 квітня 2012 року, початок з 15 жовтня 2012 року) (а. с. 36, 37) та відповідно до них не навів правильних розрахунків.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року зазначено, що відповідно до результатів контролю та повірки приладу обліку газу, які відображені у паспорті на лічильник газу, прилад є придатним до застосування (а. с. 33), а зміст попередньо ухваленого судового рішення не містив висновку про дослідження цього доказу та перевагу інших фактичних даних над ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Посилаючись на матеріали справи та вказуючи, що такі свідчать про запис в паспорті газового лічильника 18 жовтня 2012 року, та що такий вчинений 22 жовтня 2012 року, суд апеляційної інстанції, надаючи перевагу одних доказів над іншими, не звернув уваги на їх суперечливість, оскільки відповідно до показань свідка ОСОБА_7, який працює головним метрологом у ПАТ «Рівнегаз», експертизу лічильника проводили на підставі акта перевірки від 18 жовтня 2012 року, і 23 жовтня 2012 року зазначений лічильник після ремонту був виданий власнику, а згідно з паспортом на лічильник газу побутовий Самгаз G6 повірку лічильника проведено 18 жовтня 2012 року, результат повірки - придатний, про що поставлено печатку відділу головного метролога ПАТ «Рівнегаз» (а. с. 33).

Вказуючи, що лічильник став придатним для використання лише 22 жовтня 2012 року, судом апеляційної інстанції не встановлено та не досліджено питання, з яких підстав лічильник, який за паспортом придатний станом на 18 жовтня 2012 року, став повторно придатним 22 жовтня 2012 року після його дослідження чи ремонту, при цьому не взяв до уваги та не навів жодних висновків щодо наявної у матеріалах справи довідки про непридатність засобу вимірювальної техніки від 19 жовтня 2012 року (а. с. 19), з урахуванням п. 2.2 Порядку не зазначив, чи може така довідка бути належним доказом його непридатності.

Суд першої інстанції на порушення положень ст. ст. 213, 214 ЦПК України вказані обставини, висновки і мотиви, з яких скасовані попередні рішення, залишив поза увагою; усунувся від їх встановлення, дослідження наявних у матеріалах справи доказів та правильного вирішення спору; за наявності суперечностей щодо придатності лічильника газу необґрунтовано обмежився висновками про відсутність доказів заборгованості відповідача.

Допущені судами при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені ними рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов В.І. Мартинюк Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук