Провадження №2/761/5781/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсним нарахування заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

29.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання недійсним нарахування заборгованості в сумі 14009 грн. по кредитному договору №13/ш, згідно розрахунку від 18.02.2015 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.11.2007 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір №13/ш, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 120000 США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних строком до 20.11.2017 року. Крім того, 24.09.2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» №653256/2013, відповідно до якого позивач здійснив вклад в розмірі 17000 грн. під 22% річних. Згідно розрахунку поточної заборгованості за кредитним договором №13/ш станом на 18.02.2015 рік сума боргу позивача складає 14009 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення погашення заборгованості за кредитним договором шляхом списання коштів, які знаходяться на депозитному рахунку. Листом від 17.01.2015 року відповідач надіслав письмову відмову у зарахуванні грошових коштів з поточного рахунку для погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач вважає, що ці дії порушують його права, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Надав суду письмові заперечення, у яких зазначено, що з 20.03.2015 року розпочато ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі банк», у зв'язку з цим відповідно до ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом, а тому в даному випадку відповідач діяв правомірно відмовивши позивачу у здійсненні зарахування зустрічних вимог.

Вислухавши пояснення представників позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає позовні вимоги таким, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, та доданих до неї копій документів, 20.11.2007 року між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено кредитний договір №13/ш, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 120000 США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних строком до 20.11.2017 року (а.с.6).

24.09.2013 року між сторонами був укладений договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» Здорова добавка» №653256/2013, відповідно до якого позивач здійснив вклад в розмірі 17000 грн. під 22% річних (а.с.14).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 18.02.2015 рік заборгованість позивача за договором №13/ш від 20.11.2007 року складає 14009 грн. (а.с.15).

18.12.2014 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з проханням провести взаєморозрахунок між сторонами шляхом списання грошових коштів з поточного депозитного рахунку позивача для погашення заборгованості по кредиту (а.с.16).

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Листом №21-036-283/15 від 13.01.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав письмову відповідь, якою фактично відмовив позивачу у задоволенні його заяви від 18.12.2014 року (а.с.17-18).

Крім того, листом №10/1-500 від 17.01.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації надала позивачу письмову відповідь, у якій зазначено, що відповідно до п.4 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може привезти до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом (а.с.19).

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014 р. № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 р. № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

20 березня 2015р. рішенням № 63 від 20 березня 2015р. Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 4 ч. 5 цієї ст. 36 визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб у Державному ощадному банку України гарантуються державою, а на вклади фізичних осіб у комерційних банках поширюється дія Закону України «Про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», який, зокрема, визначає порядок відшкодування вкладів вкладникам банків-учасників (тимчасових учасників) Фонду.

За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Отже, оскільки з 21.11.2014 року в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» введено тимчасову адміністрацію, а на даний час з 20 березня 2015р. у відповідача розпочата процедура ліквідації, і на цьому етапі відповідно до ст.ст. 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлений певний порядок задоволення фінансових вимог до боржника, стягнення будь-яких сум з відповідача можливе тільки в передбаченому вказаними нормами Закону порядку, а тому у відповідача відсутні законні підстави для проведення зарахування зустрічних вимог, крім того така процедура може привезти до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Крім того позивач в своєму позові просить визнання недійсним нарахування йому заборгованості за кредитним договором №13/ш, згідно розрахунку від 18.02.2015 року, в сумі 14009 грн., в той же час надає докази існування заборгованості саме в зазначеній сумі.

Суд вважає що відмова відповідача у проведенні зарахування зустрічних вимог з позивачем не може впливати на дійсність нарахованої заборгованості за кредитом, оскільки вона існує, що підтверджується доказами. Позивач має право ставити питання перед відповідачем про повернення йому коштів за депозитним договором, в той же час сам має погасити заборгованість за договором кредиту.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем в розглядуваному позові обрано не правильний спосіб захисту свого права, а тому не вбачає законних підстав для задоволення його вимог, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226, 293, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання недійсним нарахування заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: