Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 23 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 1 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом комунального підприємства „Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 Житомирської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про сятгнення заборгованості, -

встановив:

У листопаді 2014 року КП ВЖРЕП №1 звернулося до суду з позовом. Позивач просив стягнути з відповідачів 991 грн.42 коп. заборгованості за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. В обгрунтування вимог посилався на те, що відповідачі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, та є споживачами зазначених послуг. Проте оплату за надані послуги проводять не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість у вказаному вище розмірі.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 1 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 252 грн.29 коп. з кожного заборгованості за надані послуги на користь комунального підприємства „Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1 Житомирської міської ради та судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування зазначеного рішення із закриттям провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_1. Членами його сімї є його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 (а.с.7).

Позивач є балансоутримувачем будинку, в якому проживають відповідачі, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч.1 ст.68, ст.162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що послуги позивачем не надавалися, або надавалися невчасно та неякісно не знайшли свого підтвердження та спростовуються наданими позивачем доказами.

Так, позивачем надані акти виконаних робіт за спірний період, які відповідачем не спростовані (а.с.82-117).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Однак, в матеріалах справи відсутні відповідні акти, які б підтверджували неякісне або невчасне надання КП ВЖРЕП №1 послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Доводи апеляційної скарги про вихід суду за межі заявлених вимог спростовуються розрахунком заборгованості саме за період з березня 2011 року (а.с.80).

Розрахунок заборгованості узгоджується із рішеннями Житомирського міськвиконкому про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (а.с.70-78,104).

Крім того, в оскаржуваному рішенні із посиланням на ст.264 ЦК судом зроблено висновок про переривання строку позовної давності. Підстав для спростування такого висновку апеляційний суд не вбачає.

Обставини справи судом з'ясовані повно та всебічно. Зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд, у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: