АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 679/1418/14-ц
Провадження № 22-ц/792/566/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ „ЕкономКомфорт" на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕкономКомфорт" про визнання договорів недійсними, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись із позовом ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що маючи на меті отримання грошової позики він звернувся до ТОВ „ЕкономКомфорт", де отримав інформацію про те, що він повинен сплатити на користь відповідача процентне відношення в розмірі 9,9 від вартості цільової позики, після чого отримає необхідні йому кошти у борг. 07.04.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ „ЕкономКомфорт" було укладено договір № 02512, згідно умов якого відповідач зобов'язувався забезпечити позивачу дбайливе оформлення договору про участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі Замовника в програмі. Того ж дня позивач сплатив кошти в сумі 9 900 грн., після чого між ним та відповідачем було укладено договір № 02512/14, відповідно до умов якого одна сторона «Адміністратор» за згодою іншої сторони «Учасника» зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останньої певні юридичні дії. Після ознайомлення із змістом договору та його підписанням, позивач виявив, що умови договору не відповідають його волі та інформації, наданій працівниками відповідача, внаслідок чого його було введено в оману, а тому просив визнати недійсними договір № 02512/14 та договір № 02512, що укладені між ним та відповідачем 07.04.2014 року і стягнути на його користь 19800 грн., що сплачені за договором, а також 5000 грн. моральної шкоди.

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Ходоровський Б.В. Справа: №22ц/792/566/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом та просив суд винести рішення, яким визнати недійсними договір № 02513/14 та договір № 02513, що укладені між ним та відповідачем 07.04.2014 року і стягнути на його користь 19800 грн., що сплачені за вказаним договором, а також 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 14 липня 2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Також, в липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом та просив суд визнати недійсними договір № 02514/14 та договір № 02514, що укладені між ним та відповідачем 07.04.2014 року та стягнути на його користь 19800 грн., що сплачені за договором, а також 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Нетішинського міського суду від 05 серпня 2014 року позовні вимоги за даним позовом об'єднано в одне провадження із первісним позовом.

Рішенням Нетішинського міського суду від 23 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсними договори, що укладені 07.04.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ „ЕкономКомфорт", а саме: № 02512/14, № 02512, № 02513/14, № 02513, № 02514/14, № 02514 та стягнуто з ТОВ „ЕкономКомфорт" на користь ОСОБА_1 29 700 грн., сплачених по договорах № 02512, № 02513, № 02514 від 07.04.2014 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «ЕкономКомфорт» подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права та зазначає, що висновки суду про невідповідність вищевказаних договорів чинному законодавству України та порушення ТОВ „ЕкономКомфорт" ст. 19 Закону України „Про захист прав споживачів" не відповідають дійсності, оскільки позивач фактично погодився з умовами договорів, добровільно їх підписав та не звертався до відповідача із будь-якими скаргами чи претензіями. Також, судом не враховано позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та Верховного суду України, відповідно до якої договори, що укладаються ТОВ „ЕкономКомфорт" з фізичними особами відповідають законодавству про захист прав споживачів. Апелянт також вказує, що помилковим також є твердження позивача, з яким погодився і суд про те, що послуги які надаються відповідачем відносяться до фінансової послуги „адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах".

Представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу ТОВ «ЕкономКомфорт» не визнала і просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

ОСОБА_1 та представник ТОВ «ЕкономКомфорт» до суду не з'явилися, хоча про день, час і місце слухання справи належним чином повідомлені. Представник відповідача направив клопотання щодо розгляду справи за його відсутністю. Позивач про причини неявки суд не повідомив.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив , що 07.04.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЕкономКомфорт» було укладено договори № 02512, № 02513, № 02514, предметом яких є зобов'язання ТОВ «ЕкономКомфорт» за плату по 9900 грн. (9,9% від розміру цільової позики) забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі та договори № 02512/14, № 02513/14, № 02514/14 від 07.04.2014 року, відповідно до яких ТОВ «ЕкономКомфорт» зобов'язалось за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатках № 1 до договорів, в тому числі: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; організовувати та проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що послуга, яку за умовами договорів № 02512/14, № 02513/14, № 02514/14 від 07.04.2014 року ТОВ «ЕкономКомфорт» мала надати позивачу за своєю суттю є фінансовою послугою у виді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, що потребує відповідної ліцензії.

Так як ліцензія у ТОВ «ЕкономКомфорт» відсутня, тому спірні договори № 02512/14, № 02513/14, № 02514/14 від 07.04.2014 року є недійсними з підстав ч.2 ст. 203 та ч.1 ст.227 ЦК України.

Також, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки відповідач не повідомив позивача про відсутність у нього ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах і договори № 02512, № 02513, № 02514 прямо взаємопов»язані із договорами № 02512/14, № 02513/14, № 02514/14 та укладалися першими, тому така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна. І відповідно до ст. 19 ч. 6 Закону «Про захист прав споживачів» є підставою для визнання недійсними оспорюваних договорів № 02512, № 02513, № 02514 та є підставою для стягнення з ТОВ «ЕкономКомофорт» на користь позивача за означеними договорами коштів в сумі 29700 грн., сплачених останнім на виконання вказаних правочинів.

Дійшовши таких висновків, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

В силу ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено її п. 11-1, яким до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Така діяльність підпадає під визначення п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676), згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Положеннями п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обов'язковість отримання ліцензії у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у разі здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Відповідно до ст. 627 ч. 2 ЦК України у договорах за участю фізичної особи -споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «ЕкономКомфорт» в тій частині, що помилковим є твердження суду про те, що послуги, які надаються апелянтом відносяться до фінансової послуги «адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах» і відповідач зобов»язаний отримати відповідну ліцензію на їх видання є безпідставними, оскільки спростовуються положеннями Закону України від 02.06.2011 року № 3462-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зі змісту договорів № 02512/14, № 02513/14, № 02514/14 від 07.04.2014 року випливає, що програма ТОВ «Економ Комфорт» формується виключно на коштах його учасників, без залучення коштів товариства. Оплата товарів здійснюється за кошти, внесені учасниками; учасник, який отримав товар, в подальшому сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам. Учасник сплачує адміністратору не за одержання коштів чи послуги, а фактично за можливість їх одержання за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що в діях ТОВ «Економкомфорт» при укладенні спірних договорів відсутня пірамідальна схема є такими, що заслуговують на увагу. Однак, ця обставина не стала підставою для визнання недійсними оспорюваних договорів при розгляді справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ „ЕкономКомфорт" відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк