У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Підполозянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Воловецького району Закарпатської області про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Підполозянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Воловецького району Закарпатської області про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що працювала технічним працівником у Підполозянській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів з 13 жовтня 1991 року. Згідно з наказом № 19 від 27 травня 2013 року була звільнена за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків технічного працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка вважала своє звільнення незаконним через те, що воно було проведено під час її лікування, просила поновити її на роботі на посаді технічного працівника, стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 червня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені судові рішення та справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшли вірного висновку, що звільнення ОСОБА_4 було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун А.В. Маляренко І.К. Парінова