Справа № 515/525/15-ц
Провадження № 2/515/767/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

при секретарі Коренчук О.Е.

за участю представника позивача

за первісним позовом Паюл Т.І.

представника відповідача

за первісним позовом - адвоката Дукіна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс» до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -

ОСОБА_4, про стягнення боргу,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_4, про визнання договору позики недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Одесавтотранс» в особі в.о. директора Грейца В.В. звернуло- ся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на наступні обставини. 22.12.2014 р. між сторонами у справі було укладено договір позики № 135/14, за умовами якого відповідач отримала безвідсоткову позику у розмірі 12200 грн., яку зобов'язала- сь повернути, сплачуючи кошти в сумі 2033,33 грн. щомісячно до 25 числа кожного наступного місяця до каси або на поточний рахунок підприємства. У порушення умов договору відповідач зо- бов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не повернула жодної частини по- зики, у зв'язку з чим має заборгованість на загальну суму в розмірі 14199,07 грн., що складається з: заборгованості за договором позики в сумі 12200 грн., витрати від інфляції в сумі 215 грн.53 коп., пені в розмірі 1769 грн. та 3% річних в сумі 14 грн.54 коп.

Відповідач не визнала позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підля- гають задоволенню, та звернулась до суду з зустрічним позовом, який підтримав її представник, до публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс» про визнання договору позики № 135/14 від 22.12.2014 р. недійсним з причин не отримання грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначила, що підставою укладеного зазначеного договору стала крадіжка грошових коштів з приміщення АС м.Татарбунари у серпні 2014 р., факт якої внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань і проводиться досудове розслідування. Її як директора згаданої АС викли- кали до позивача у м.Одеса, де під психологічним тиском було запропоновано укласти безвідсот- кову позику на суму крадіжки, договір позики вона як підлегла особа підписала, але грошові кош- ти з каси товариства не отримувала і касовий ордер не підписувала.

Представник ПАТ «Одесавтотранс» зустрічні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, наполягаючи на вимогах своїх довірителів.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні ОСОБА_3 - ОСОБА_4, двічі у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся на- лежним чином - замовною поштою з повідомленням (а.с.177,182). Ніяких заяв щодо поважності причин неявки до суду або про розгляд справи за його відсутності ним не надано, а тому у суду є підстави вважати його явку без поважних причин та вважати за можливе розглянути справу за йо- го відсутності на підставі наявних матеріалів та доказів про права та обов'язки сторін.

Заслухавши пояснення і доводи представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріа- ли справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог пер- вісного позову та про відсутність таких у задоволенні зустрічних позовних вимог з огляду на нас- тупне.

Як слідує із копії заяви (а.с.5), 22.12.2014 р. ОСОБА_3 звернулась до керівництва ПАТ «Оде- савтотранс» з проханням надати їй безвідсоткову позику у розмірі 12200 грн.

Відповідно до копії договору позики № 135/14 від 22.12.2014 р. (а.с.6-7), ПАТ «Одесавтотранс» (Позикодавець) в особі в.о.директора Грейца В.В. та ОСОБА_3 (Позичальник) уклали даний до- говір про те, що Позикодавець надає Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 12200 грн. готів- кою з каси підприємства за видатковим ордером, а Позичальник зобов'язується повернути отри- ману суму в строки та в порядку, зазначені у даному договорі (п.1.1.).

Згідно п.2.2 згаданого договору, Позичальник повертає грошові кошти Позичальникові рівними частинами в сумі 2033 грн.33 коп. до 25 числа кожного наступного місяця шляхом внесення готів- ки до каси або на поточний рахунок підприємства.

Копією видаткового касового ордеру № 88 від 23.12.2014 р. (а.с.8,117) підтверджується факт отримання відповідачем від позивача за договором позики грошових коштів в сумі 12200 грн.

Як вбачається з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців (а.с.48-49), публічне акціонерне товариство «Одесавтотранс» пройшло державну реє- страцію 29.08.1997 р., 19.10.2004 р. В якості особи, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори,… зазначено керівника - Грейца В.В.

Згідно копії протоколу № 11/14/ОАТ- НС засідання Наглядової ради ПАТ «Одесавтотранс» від 07.10.2014 р. та копії наказу № 333-к по особовому складу (а.с.50-51,127,52,113), на посаду в.о. директора товариства призначено Грейца В.В. з 08.10.2014 р.

Відповідно до п.7.31 Статуту ПАТ «Одесавтотранс» (копія на а.с.53-57 скор.,92-112 повна), ди- ректор товариства є одноосібним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю. Директор з метою реалізації порядку прийняття рішень особою, яка здій- снює повноваження одноосібного виконавчого органу, одноосібно, на свій розсуд та під власну відповідальність ухвалює всі рішення щодо питань, які складають його компетенцію, встановлену цим Статутом та чинним законодавством, шляхом вчинення відповідних дій, надання розпорядже- нь, складання наказів тощо…

Отже, приведене дає підстави прийти до висновку про те, що в.о. директора ПАТ «Одесавто- транс» Грейц В.В., укладаючи від імені товариствва договір позики з ОСОБА_3, діяв в межах на- даної йому Статутом компетенції, без її перевищення, що свідчить про чинність зазначеного до- говору позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими озна- ками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як визначено ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного міні- муму доходів громадян… На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позико- давцем визначеної грошової суми або ви значеної кількості речей.

Таким чином, укладення договору позики між сторонами здійснено з дотриманням вимог чин- ного законодавства.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 22.12.2014 р. ОСОБА_3, яка на той час працювала директором АС м. Татарбунари їздила до керівництва у м.Одеса. З її слів стало відомо, що вона уклала з ПАТ «Одесавтотранс» договір позики, показувала цей договір і казала, що до липня їй необхідно по- вернути кошти.

На підтвердження укладення договору позики № 135/14 від 22.12.2014 р. ПАТ «Одесавтотранс» крім копії даного договору представлено видатковий касовий ордер від 23.12.2014 р., який посвід- чує передання ОСОБА_3 позикодавцем грошової суми в розмірі 12200 грн.

Верховний Суд України у своїй постанові від 18.09.2013 р., ухваленій у справі № 6-63 цс 13, сформулював правову позицію, відповідно до якої, письмова форма договору позики внаслідок йо- го реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі гро- шової суми позичальнику.

Оскільки грошові кошти, згідно видатковому касовому ордеру, було передано ОСОБА_3 23. 12.2014 р., то у відповідності до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики між сторонами слід вважати укладеним з моменту передання грошей.

Доводи ОСОБА_3 у позовній заяві та її представника у судовому засіданні про те, що позивач не отримувала грошових коштів і видатковий касовий ордер не підписувала, суд вважає позбавле- ними серйозних підстав та не може прийняти їх до уваги, оскільки вони спростовуються дослід- женими у судовому засіданні доказами.

Крім того, як це встановлено судом, ОСОБА_3 ініціювала укладення договору позики, звер- нувшись до товариства з проханням про надання їй позики, такий договір було укладено, існує до- кумент, який посвідчує передання їй позикодавцем зазначеної грошової суми, і оспорювання сто- роною позивача за зустрічним позовом отримання від відповідача грошових коштів не є логічним.

Також суд не може прийняти до уваги ствердження ОСОБА_3, вважаючи їх надуманими, про те, що підставою для укладення договору покики з ПАТ «Одесавтотранс» стала крадіжка грошо- вих коштів 14.08.2014 р. з приміщення АС Татарбунари, де вона працювала директором, у зв'язку з чим 22.12.2014 р. її було викликано до керівництва і під психологічним тиском змушено підпи- сати заяву та договір позики.

Ці ствердження в частині застосування до неї психологічного впливу з метою укладення згада- ного договору не підтверджуються об'єктивними доказами, є голослівними. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 не конкретизовано, в чому проявлявся психологічний тиск, хто його здійснював, з якою мотивацією, тощо, а сама позивач у судові засіданя, яких було декілька, жодного разу не з'явилася для надання пояснень з цього приводу.

На думку суду, відсутній зв'язок між фактом крадіжки грошових коштів з кімнати начальника автостанції м.Татарбунари з 13 на 14.08.2014 р., про що йдеться у листі керівництва Татарбунарсь- кого РВ ГУ МВС України в Одеській області (а.с.64) та укладенням договору позики між ПАТ «Одесавтотранс» та ОСОБА_3

Отже, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3, отримавши від ПАТ «Одесавтотранс» за дого- вором позики грошові кошти, порушила умови договору, що передбачені п.2.2., та не повернула борг чи його частину, що свідчить про небажання виконувати договірні обов'язки.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства…

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, як- що інше не встановлено договором або законом, що визначено ст.525 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процен- тів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

У разі порушення зобов'язання, як передбачено п.3 ст.611 ЦК України, настають правові наслі- дки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Розділом 3 договору позики № 135/14 від 22.12.2014 р. (п.п.3.1-3. 4) передбачено відповідальні- сть сторін, зокрема, відповідальність несумлінної сторони відшкодувати заподіяні невиконанням

договірних зобов'язань збитки, сплатити пеню.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зо-

бов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встанов- лених договором позики, щодо забезпечення повернення позики,… позикодавець має право вима- гати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому від- повідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Розрахунком (а.с.9) підтверджується заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «Одесавтотранс» за договором позики № 135/14 від 22.12. 2014 р.

Оскільки договір позики між сторонами укладено з дотриманням вимог чинного законодавст- ва, то відсутні законні підстави для визнання його недійсним, у зв'язку з чим зустрічні позовні ви- моги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 624, 625, 1046-1050, 1052 ЦК України, ст.ст. 57-61, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс» до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс» (код за ) заборгованість за договором позики № 135/14 від 22.12.2014 р. в сумі 12200 грн., витрати від інфляції в сумі 215 грн.53 коп., пеню в розмірі 1769 грн. та 3% річних в сумі 14 грн.54 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс» (код за ) судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Одесавтотранс» про визнання договору позики недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому за- сіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Тимошенко