У Х В А Л А

Справа № 634/867/15-ц

"14" вересня 2015 р.

Суддя Сахновщинського районного суду Харківської області - Зимовський О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, пені та трьох процентів річних за договором позики строк повернення боргу частинами, а саме до 31.12.2014 року в сумі еквівалентній 20500 доларів США за курсом «Ощадбанку» станом на 12.08.2015 року становить 473550 грн. та до 31.12.2015 року в сумі еквівалентній 22500 доларів США за курсом «Ощадбанку» станом на 12.08.2015 року становить 519750 грн..

Ухвалою судді від 14 вересня 2015 року по вищезазначеній справі відкрито провадження.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та не рухоме майно та заборону його відчуження, яке належить ОСОБА_2

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй стало відомо, що відповідач збирається продати все майно, тому існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження свого майна на користь інших осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК видами забезпечення позову є, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості, пені та трьох процентів річних за користування грошовими коштами за договором позики, строк повернення боргу частинами, а саме до 31.12.2014 року в сумі 473550 грн., еквівалентній 20500 доларів США за курсом «Ощадбанку» станом на 12.08.2015 року та до 31.12.2015 року в сумі 519750 грн., еквівалентній 22500 доларів США за курсом «Ощадбанку» станом на 12.08.2015 року.

З урахуванням характеру заявлених позовних вимог (майнові вимоги), а саме повернення суми боргу частинами та враховуючи тривалість періоду, протягом якого ОСОБА_2 не виконує зобов'язання за договором позики, а саме з 31.12.2014 року, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме та рухоме майно, у разі його відчуження, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення при задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в межах заявленої ціни позову 993300 гривень (девятсот девяносто три тисячи триста гривень) та заборонити вчиняти дії по його відчуженню.

Копію ухвали для виконання направити Реєстраційній службі Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області та Сахновщинській державній нотаріальній конторі.

Ухвала підлягає негайному виконанню але може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Копія вірна. Суддя