Справа № 640/8849/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання частково недійсним правочин, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2, 3-я особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним п. 7 договору позики укладеного 07 листопада 2014р. між сторонами, на підставі ст.ст. ЦК України .

Відповідач ОСОБА_2, проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що розмір неустойки може бути визначений договором, підписавши договір сторони підтвердили своє волевиявлення з усіх норм укладеного договору.

3-я особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Між сторонами був укладений договір позики, посвідчений 07 листопада 2014 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, згідно якого позивач (позичальник) отримав у відповідача (позикодавець) грошову суму - 48000 (сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок.

За умовами п.1 договору позивач зобовязався повертати кошти частинами за визначеним у договорі графіком, останній термін повернення позики 07.04.2015р.

Згідно п. 7 договору за прострочення виконання своїх зобовязань позичальник повинен стати на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 5% (п'ять процентів) з усієї суми позики за кожен день прострочення починаючи з другого дня.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою у вигляді штрафу або пені є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, при цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи умови нарахування неустойки передбачені п.7 договору та положення ч.3 ст.549 ЦК України, нарахування 5% за кожен день прострочення, фактично за своєю правовою природою є пенею.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Між тим, п.7 договору містить умову, яка передбачає нарахування пені не від суми несвоєчасно виконаного зобовязання, а від усієї суми позики, що суперечить положенню ч.3 ст. 549 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним пункт 7 договору позики укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений 07 листопада 2014р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №2059.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальній сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.