АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8202/15 Справа № 208/2977/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С. М. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційними скаргами

Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області та прокурора Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - прокуратура Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - прокуратура Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області) про відшкодування моральної шкоди в розмірі 52 130 грн. за рахунок коштів державного бюджету України, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що 21.02.2011 року прокурором Заводського району м. Дніпродзержинська було порушено кримінальну справу відносно посадових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з заподіянням банку збитків на 81 000 грн.

06.06.2011 року була винесена постанова про обшук в її кабінеті для вилучення документів та постановою суду від 06.06.2011 року був дозволений обшук. 14.06.2011 року слідчий прокуратури Заводського району виніс постанову про санкціонування обшуку за місцем її - позивача мешкання. 15.11.2011 року слідчий прокуратури Заводського району виніс постанову про порушення відносно неї - позивача кримінальної справи за ст. 190 ч.2 та ст. 366 ч.1 КК України.

16.11.2011 року винесена постанова про притягнення її - позивача в якості обвинуваченої за ст. 364-1 ч.1, ст. 366 ч.1, ст. 190 ч.2 КК України та обрано відносно неї міру запобіжного заходу підписку про невиїзд.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.07.2013 року її визнано винною за ст. 190 ч.2, ст. 358 ч.2 та ч.4 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2013 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська скасовано та справу направлено на новий розгляд.

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2014 року справу направлено прокурору Заводського району для проведення додаткового розслідування.

Постановою слідчого від 30.12.2014 року винесена постанова про закриття кримінального провадження та припинено кримінального переслідування за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України.

Тому, ОСОБА_2 вважала, що отримала право на відшкодування шкоди, у зв'язку з незаконним притягнення її до кримінальної відповідальності (а.с.1-11).

Моральну шкоду ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що внаслідок неправомірних дій органів прокуратури у неї погіршилися відносини з оточуючими та її матеріальне становище.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2015 року позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 52 130 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.132-134).

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі (а.с.139-145).

В апеляційній скарзі прокурор Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області посилається на порушення норм матеріального права, ставить питання про зміну рішення суду та ухвалення нового, яким зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню за рахунок державного бюджету, врахувавши положення ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (а.с.150-154).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення розміру моральної шкоди, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що 21.02.2011 року прокурором Заводського району м. Дніпродзержинська порушено кримінальну справу за ч.1 ст. 364 КК України відносно посадових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ "ПриватБанк", у зв'язку з заподіянням банку збитків на 81 000 грн.

15.11.2011 року слідчим прокуратури Заводського району м. Дніпродзержинська винесені постанови про порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за ст. 190 ч.2 та ст. 366 ч.1 КК України та 16.11.2011 року винесена постанова про притягнення її в якості обвинуваченої за ст. 364-1 ч.1, ст. 366 ч.1, ст. 190 ч.2 КК України, у зв'язку з чим 16.11.2011 року слідчим прокуратури відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді підписку про невиїзд.

Кримінальну справу направлено до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська для розгляду по суті.

За результатами судового розгляду вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.07.2013 року ОСОБА_2 визнано винною за ст. 190 ч.2, ст. 358 ч.2 та ч.4 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.10.2013 року вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська скасовано та справу направлено на новий розгляд. Після чого, постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2014 року справу направлено прокурору Заводського району м. Дніпродзержинська для проведення додаткового розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 30.12.2014 року винесена постанова про закриття кримінального провадження та кримінального переслідування відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000018 припинено за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення на підставі ст. 284 ч.1 п.2 KПK України.

Після тривалого досудового розслідування старшим слідчим СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 30.12.2014 року винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000018 та кримінального переслідування відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні припинено за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення па підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачу незаконно та безпідставно було пред'явлено звинувачення в злочині, який вона не скоювала, а обраний стосовно неї запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, внаслідок чого вона була обмежена у реалізації права вільного пересування, що значним чином вплинуло на її законні права та свободи.

При цьому, суд розрахував період необґрунтованого притягнення позивача до кримінальної відповідальності з 21.02.2011, коли прокурором Заводського району м. Дніпродзержинська порушено кримінальну справу за ч.1 ст. 364 КК України відносно посадових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ "ПриватБанк".

Проте, колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір суми на відшкодування моральної шкоди не повністю відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до вимог ст. 1176 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (далі - Закон) шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, від сутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадяни нові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Статтею 13 Закону та п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" встановлено розмір моральної шкоди, який визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Визначаючи розмір стягнення моральної шкоди, суд повинен враховувати вимоги ч.ч. 5,6 ст. 4 та ст. 13 Закону та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 в частині визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.

Проте, суд першої інстанції ухвалюючи рішення по справі, не вірно застосував вищевказані положення закону та розрахував завдану позивачу моральну шкоди з часу порушення прокурором кримінальної справи відносно посадових осіб Дніпродзержинської філії ПАТ КБ "ПриватБанк", а не конкретно ОСОБА_2

Таким чином, період незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності та незаконного застосування запобіжного заходу починається саме з 15.11.2011 року, а отже з цієї ж дати повинна бути розраховано і моральна шкода, завдана ОСОБА_2, на підставі ст. 1176 ЦК України.

Розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 слід визначати з урахуванням мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством, тобто за 37 місяців.

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 грн.

Враховуючи вищевикладене, сума відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 становить - 45066 грн.

Доводи Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області в апеляційній скарзі про те, що Державна казначейська служба України не відповідає за зобов'язаннями інших юридичних осіб, а також за зобов'язаннями держави є необґрунтованими, оскільки суперечать вимогам закону.

Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Наведені в апеляційних скаргах інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2015 року необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 52 130 грн. до 46 066 грн., частково задовольнивши апеляційні скарги.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області та прокурора Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року - змінити, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 52 130 грн. до 46 066 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: