Справа № 337/1879/15-ц
Провадження № 2/337/949/2015р.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Латій В.О.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Гранфінресурс» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та відшкодування шкоди
Вважає, що належним відповідачем по справі є ТОВ «ГРАНФІНРЕСУРС» у звязку з тим, що між ПП «Грандфінресурс» та ТОВ «Гранфінресурс» була укладена Додаткова угода до Договору № 212275 від 27.08.2012 року, за якою ПП «Грандфінресурс» передало, а ТОВ «Гранфінресурс» прийняло на себе в повному обсязі права та обовязки Адміністратора програми «ОСОБА_1 Україна» за Договором № 212275 від 27.08.2012 року.
В обґрунтування моральної шкоди вказав, що моральна шкода полягає у тому, що внаслідок неправомірних дій відповідача, який під час вчинення правочинів застосував обман, судових засідань під час розгляду попередньої судової справи, він зазнав моральної шкоди, яка полягає у тому, що він не може повернути свої кошти, майже 3 роки та змушений захищати свої права в суді. Всі ці обставини негативно вплинули на його психологічний стан, завдали моральних страждань, порушили звичайний життєвий уклад позивача, він втратив віру в людяність та порядність, вимушений хвилюватись внаслідок того, що віддав кошти на отримання позики та обманутий, що у свою чергу привело до пригніченого стану.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце, день, та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення проти позову.
У звязку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача на підставі документів наявних в матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до наданих доказів, судом встановлено, що 27.08.2012 року між ПП «Грандфінресурс» та ОСОБА_2 був укладений договір № 212275, за умовами якого ПП «Грандфінресурс» за згодою ОСОБА_2 зобовязується вчинити від імені та за рахунок ОСОБА_2 певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару або відповідної грошової суми у розмірі 200000 грн. на умовах діяльності Програми «ОСОБА_1 Україна», в тому числі сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, надати учаснику відповідну суму, заявлену для придбання на умовах діяльності Програми; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Учасник доручає Адміністратору використовувати суми чистих внесків для формування Фонду Реєстру та його розподілу, а також надавати заявлені грошові суми.
В Додатку № 2 до договору викладені умови Програми «ОСОБА_1 Україна». Так, програма «ОСОБА_1 Україна» це програма, що базується на створенні реєстр Учасників, метою яких є придбання товару або відповідної суми у позику зазначеного у додатку №1 до договору.
За визначенням термінів, в Додатку № 2, адміністративними витратами є плата Адміністратору за послуги, пов'язані з організацією діяльності Програми «ОСОБА_1 Україна», зазначена у Додатку № 1 до договору, яка за погодженням сторін сплачується Учасником з черговим щомісячним чистим внеском. Адміністративний платіж це одноразова плата, що сплачується Учасником на користь Адміністратора після отримання дозволу на отримання грошової суми, заявленої для придбання на умовах діяльності Програми «ОСОБА_1 Україна». Загальний платіж це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску і адміністративних витрат та сплачується Учасником у порядку та терміни, визначені Додатками № 1, 2 договору.
Відповідно до пояснення представника позивача, та виходячи з письмових заперечень представника відповідача, додатковою угодою від 18.11.2013 року ПП «Грандфінресурс» передало ТОВ «Гранфінрерсурс» права та обов'язки Адміністратора програми «ОСОБА_1 Україна» за договором № 212275 від 27.08.2012 року.
Представник позивача та позивач не надали до суду копію додаткової угоди від 18.11.2013 року за договором № 212275 від 27.08.2012 року про передачу ПП «Грандфінресурс» до ТОВ «Гранфінрерсурс» прав та обов'язків Адміністратора програми «ОСОБА_1 Україна», а також на численні запиту суду про витребування відповідної додаткової угоди, відповідач не відреагував.
Відповідно до норм ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином суд вважає, що 18.11.2013 року додатковою угодою до договору № 212275 від 27.08.2012 року укладеною між ПП «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та ОСОБА_2 зобовязання ПП «Грандфінресурс» булі передані ТОВ «Гранфінресурс» за згодою ОСОБА_2 та ТОВ «Гранфінресурс» прийняло права та обов'язки Адміністратора програми «ОСОБА_1 Україна».
ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до Приватного підприємства «Градфінресурс» про визнання договору недійсним та відшкодування шкоди.
Відповідно до норм ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Аналізуючи надані докази суд констатує:
-ОСОБА_2 не звертався до відповідного ВДВС, та не предявляв виконавчий лист до виконання;
-додаткова угода до договору № 212275 від 27.08.2012 року укладена 18.11.2013 року між ПП «Грандфінресурс», ТОВ «Гранфінресурс» та ОСОБА_2 по якій зобовязання ПП «Грандфінресурс» булі передані ТОВ «Гранфінресурс» за згодою ОСОБА_2, була оформлена у той час коли договір № 212275 від 27.08.2012 року був судом вже визнаний недійсним.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вказує ст. 216 ч. 1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Стаття 236 ч. 1 ЦК України визначає момент недійсності правочину. Так, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Враховуючи те, що 18.11.2013 року відповідач ТОВ «Гранфінресурс» прийняло права та обов'язки Адміністратора програми «ОСОБА_1 Україна» за договором № 212275 від 27.08.2012 року, який рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2013 року було визнано недійсним, та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а за недійсним правочином права та обов'язки не могли бути передані іншій особі, також враховуючи те, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Гранфінресурс» договір № 212275 від 27.08.2012 року не укладався, то правових підстав для задоволення вимог позивача суд не вбачає.
Стаття 216 ч. 1, 2 ЦК України вказує, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
У разі недійсності правочину сторона має право на повернення того, що одержала інша сторона правочину, а також на відшкодування збитків та моральної шкоди.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2013 року, на користь ОСОБА_2 з ПП «Грандфінресурс» стягнуто кошти, перераховані за договором № 212275 від 27.08.2012 року, в розмірі 16755 грн. 55 коп.

Сторонами суду не надано документального підтвердження укладення будь якого договору між ОСОБА_2 та ТОВ «Гранфінресурс».

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Підстави для відшкодування моральної шкоди визначені ст. 1167 ЦК України яка вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки позивачем не доведено вчинення з боку відповідача ТОВ «Гранфінресурс» щодо нього будь-яких неправомірних дій, прийняття неправомірних рішень або допущення неправомірної бездіяльності, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, спричинення якої та розмір якої позивач фактично не обґрунтував.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивачем в межах розгляду справи не доведено наявність підстав для визнання договору недійсним та стягнення матеріальної та моральної шкоди, і позов не підлягає задоволенню на зазначених в позовній заяві підставах.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 224-232, 294 ЦПК України, ст. 203, 204, 216, 236, 1167 ЦК України та суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: