АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/2431/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2272/15Головуючий у 1-й інстанції Сімонова С. Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року

по цивльній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна та стягнення половини коштів, витрачених на придбання рухомого майна, заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ рухомого майна та стягнення половини коштів, витрачених на придбання рухомого майна. Вказувала, що за час перебування у шлюбі з 18 січня 1985 року по 24 лютого 1997 року та спільного проживання після розірвання шлюбу по квітень 2014 року, вона та ОСОБА_3 придбали: меблеву стінку (чотири шафи з антресолями) вартістю 1500 грн., набір кухонних меблів (дві навісні шафи, пенал, мийка, стіл - тумба, три стільці) вартістю 1000 грн., DVD - ресивер вартістю 800 грн., супутникову антену вартістю 800 грн, два столи розкладні вартістю 200 грн., килим 2 штуки вартістю 500 грн., кожен, два дивани вартістю 750 грн., кожен, зварювальний апарат вартістю 3200 грн., деревообробний станок вартістю 900 грн., 12 бджолосімей з вуликами по 800 грн. кожна. Крім цього ОСОБА_3 14 вересня 2013 року використав спільні кошти у розмірі 28 000 грн. на придбання автомобіля Chery Amulet 2006.

Також ОСОБА_2 надала суду заяву про встановлення факту постійного спільного проживання її однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 01.01.2004 р. до квітня 2014 р.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій вказав, що з 18 січня 1985 року по 15 грудня 1988 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 Після розлучення з липня 1989 року по серпень 1997 року та з серпня 2004 року по квітень 2014 року сторони продовжували проживати разом за адресою АДРЕСА_1 м. Пирятина, Полтавської області. За час спільного проживання придбали: холодильник «Дніпро» вартістю 1 000 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 700 грн., електрочайник вартістю 250 грн., міксер вартістю 285 грн., пральну машину «Saturn» вартістю 750 грн., пилосос «Rowenta» вартістю 850 грн., телевізор «Samsung» вартістю 3695 грн., вази кришталеві 3 шт., вартістю 380 грн., набір кухонної посуди вартістю 350 грн., меблеву стінку вартістю 1500 грн., набір кухонних меблів вартістю 1000 грн., DVD - ресивер вартістю 800 грн., супутникову антену вартістю 800 грн., два столики розкладні вартістю 400 грн., два килими вартістю 1500 грн., три бджолосім'ї з вуликами 1500 грн., та використавши спільні кошти у розмірі 30 000 грн., побудували будинок в с. Замостище Пирятинського району Полтавської області. Таким чином за час спільного проживання було придбано майна на суму 45 760 грн., а отже розмір частки у грошовому еквіваленті кожного з подружжя становить 22 880 грн.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 продала будинок в с. Замостище Пирятинського району Полтавської області.

В зв'язку з викладеним, ОСОБА_3 просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити та задовольнити його зустрічні позовні вимоги, визнавши за ним право власності на холодильник «Дніпро» вартістю 1000 грн., мікрохвильову піч «Samsung», вази кришталеві 3 шт., набір кухонної посуди вартістю 350 грн., меблеву стінку вартістю 1500 грн., набір кухонних меблів вартістю 1000 грн., DVD - ресивер вартістю 800 грн., супутникову антену вартістю 800 грн., два столики розкладні вартістю 400 грн., два килими вартістю 1500 грн., три бджолосім'ї з вуликами 1500 грн., стягнувши з позивача на його користь 13 115 грн., залишити у власності ОСОБА_2 мікрохвильову піч «Samsung», пральну машину «Saturn», телевізор «Samsung», пилосос «Rowenta».

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу - задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 січня 2004 року по квітень 2014 року.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про виділ у власність майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності та про стягнення половини коштів, витрачених відповідачем ОСОБА_3 на придбання автомобіля в сумі 14000 грн. відмовлено повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Залишено у власності ОСОБА_3 3 бджолосім'ї вартістю 1500 грн. та супутникову антену вартістю 800 грн.

Крім того, виділено у власність ОСОБА_3 3 кришталеві вази вартістю 380 грн., пилосос «Rowenta» вартістю 850 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., міксер вартістю 285 грн., та електрочайник вартістю 250 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15 грн. різниці вартості часток у спільному сумісному майні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частину витрат по сплаті судового збору в сумі 20,71 та в повернення витрат на правову допомогу в сумі 192,10 грн., а всього стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 227,81 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, яка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким поділити в натурі рухоме майно, виділивши їй у власність 6 бджолосімей з вуликами вартістю 800 грн. кожен, стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину витрачених на придбання автомобіля коштів у розмірі 14 000 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Згідно абз. 3 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному суді» у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивуввальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Отже, предметом даного апеляційного розгляду є апеляційна скарга позивача ОСОБА_2, на рішення місцевого суду в частині відмови у виділенні їй у власність 6 бджолосімей з вуликами вартістю 800 грн. кожен та стягнення з ОСОБА_3 на її користь половини витрачених на придбання автомобіля коштів у розмірі 14 000 грн.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржене, тому колегія суддів позбавлена процесуальної можливості робити висновки щодо неоскарженої його частини.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1985 р. до 24 лютого 1997 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 24 лютого 1997 р ( а.с.8).

Під час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали у 1990 р. меблеву стінку вартістю 1 000 грн., яка знаходиться у ОСОБА_3, у 1990 р. набір кухонних меблів вартістю 850 грн., який знаходиться у відповідача, 2 розкладні столи в 1996 році, вартістю по 200 грн. кожен, які знаходяться у відповідача, 2 килими у 1990 р. по 500 грн., один з яких знаходиться у відповідача, 2 дивани у 1990 р. вартістю по 750 грн., які знаходяться у відповідача, холодильник «Дніпро» у 1991 р. вартістю 1000 грн., який знаходиться у позивача.

Вказане майно було придбане сторонами до 2004 р., закон зворотньої дії не має та не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання чинності СК України 01.01.2004 р., тому при вирішенні спору слід керуватися КпШС України, статтею 29 якого передбачено, що для вимог про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Оскільки сторони розірвали шлюб 24.02.1997 р., трирічний строк позовної давності про поділ майна подружжя, придбаного ними в 1990-1996 р.р., закінчився, а тому вказане майно розподілу не підлягає.

Далі місцевим судом встановлено, що з 01 січня 2004 р. до квітня 2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у інших шлюбах не перебували.

За період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторони придбали майно загальною вартістю 9 560 грн.: 3 бджолосім'ї вартістю 1500 грн., супутникову антену вартістю 800 грн., 3 кришталеві вази вартістю 380 грн., пилосос «Rowenta» вартістю 850 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., міксер вартістю 285 грн., електрочайник вартістю 250 грн, пральну машину «Saturn» вартістю 750 грн., телевізор Samsung вартістю 3695 грн., набір посуду вартістю 350 грн.

Наявність вказаного майна сторонами не заперечується.

Кожна із сторін має право на половину вказаного майна - 4780 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині розподілу 9 бджолосімей з вуликами, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували придбання саме такої кількості бджолосімей. Як встановлено судом, сторони дійсно придбали 3 бджолосім»ї, а решта - 9 бджолосімей були створені шляхом поділу сімей, проте належних доказів такому способу придбання цього майна позивач не надала.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача половини коштів, витрачених на придбання автомобіля Chery Amulet, місцевий суд виходив з того, що у матеріаліх справи відсутній договір купівлі-продажу автомобіля та докази того, що відповідач зареєестрував своє право власності на нього. Наявність у матеріалах справи копії розписки ОСОБА_4 про продаж автомобіля не впливає на суть даного спору. Крім того, з розписки слідує, що автомобіль ОСОБА_4 продав відповідачеві та його сину, а не позивачу. Спір між відповідачем та його сином з приводу витрачених на придбання цього автомобіля коштів вирішений іншим рішенням суду (а.с. 19).

Виходячи з викладеного, місцевий суд не знайшов підстав для визнання за позивачем права власності на половину майна: 9 бджолосімей та автомобіля Chery Amulet.

Як встановила колегія суддів, такі висновки місцевого суду є вірними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи позивача ОСОБА_2 про те, що місцевий суд не взяв до уваги показання свідків з приводу наявності саме 12 бджолосімей, не заслуговують на увагу, оскільки крім показань свідків, належних та допустимих доказів наявності цього майна, позивач не надала. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Придбання майна підтверджується відповідними чеками, рахунками тощо. Відповідач визнає придбання та наявність 3 бджолосімей. Позивач не надала доказів щодо придбання решти 9 бджолосімей, крім показань свідків, матеріали справи не містять інших доказів відносно цього.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача з приводу коштів, витрачених на придбання автомобіля Chery Amulet. Позивач, як на підставу своїх вимог, посилається на розписку, згідно якої «ОСОБА_4 продав по дорученню машину Chery Amulet 2006 р. НОМЕР_1 ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за 32 тис. грн. (а.с.9). Вказана розписка не містить дати її складання, тобто дати вчинення зазначених дій. Позивач зазначає, що її вимогою є стягнення з відповідача половини коштів, витрачених на придбання вказаного автомобіля, а саме 14 000 грн., а не про визнання за нею права власності на половину майна. Вказана розписка вказує, що автомобіль продано ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за 32 тис. грн. Матеріали справи не містять доручення, за яким продано автомобіль, даних про реєстрацію ТЗ, за ким саме зареєстровано автомобіль і чи взагалі проведена така реєстрація цього ТЗ.

Порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілей, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМ України від 07.09.1998 р. № 1388 ( у ред. від 23.12.2009 р. № 1371), яким встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку вищевказаних транспортних засобів, оформлення та видача реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов»язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Державний облік зареєстрованих траспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції. Порядок ведення Єдиного державного реєстру Державтоінспекції та надання інформації з нього затверджується МВС.

Згідно п. 8 вказаного Порядку … документами, що підтверджують правомірність придбання ТЗ, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Отже, існує спеціальне законодавство, яке регулює правовідносини саме при здійсненні купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно ч.1,2 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не довела обставини, на які посилається як на підставу вимоги в цій частині, тому висновок місцевого суду про відмову у стягненні вказаних коштів є правильним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: