АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/913/15 Головуючий 1 інстанції - Боговський Д.Є.
Справа № 641/988/14 Доповідач-Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів : Черкасова В.В.,

Кукліної Н.О.,

при секретарі Лашаковій Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Комінтернівського району м. Харкова на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на нежитлову будівлю (гараж) літ. "А-1", загальною площею 76,9 м2, розташований по АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він за власні кошти та господарським способом здійснив будівництво нежитлової будівлі - гаражу, будівництво здійснювалось ТОВ "Інвест-Буд" на підставі договору підряду. На замовлення позивача КП "ХМБТІ" виготовило та видало технічний паспорт на нежитлову будівлю (гараж) літ. "А-1", загальною площею 76.9 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 звернувся до Харківської міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування гаражу, йому було запропоновано надати перелік відповідних документів, в тому числі і відомості про належність гаражу. Враховуючи, що позивач самочинно здійснив будівництво нежитлової будівлі, в нього відсутні правовстановлюючі документи на гараж для виділу йому земельної ділянки.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 07 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлову будівлю (гараж) літ."А-1", загальною площею 76,9 м2, розташований по АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції прокурор Комінтернівського району м.Харкова Мишков Д. звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду 1 інстанції та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, обговоривши наведені в скарзі доводи, перевіривши матеріали справи знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позов, суд 1 інстанції керувався ст.ст.331, 376 ЦК України і виходив із того, що позивач здійснив забудову з дотриманням всіх архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм та правил та набув права власності на новостворене майно з моменту завершення будівництва.

Відповідно до вимог ст.331 ЦК України право на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Матеріали справи містять дані про те, що позивач ОСОБА_3 та ТОВ "Інвест-Буд" 15.10.2007 уклали договір підряду № 4/15/10- 07, за умовами якого замовник ОСОБА_3 доручив підряднику ТОВ "Інвест-Буд" виконання робіт по будівництву та ремонту нежилої будівлі - гаражу по АДРЕСА_1.

В грудні 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ "Інвест-Буд" складено акт виконаних робіт з будівництва нежитлової будівлі - гаражу по АДРЕСА_1. Будівництво нежитлової будівлі - гаражу по АДРЕСА_1 проводилось під технічним наглядом за будівництвом відповідно до договору, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який є кваліфікованим інженером-будівником.

На замовлення позивача ОСОБА_3 КП "ХМБТІ" виготовило та видало 12.12.2012 р. технічний паспорт на нежитлову будівлю (гараж) літ. "А-1" загальною площею 76,9 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

29.11.2012 ОСОБА_3 звернувся до Харківської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування гаражу, однак позивач не мав правовстановлюючих документів на нежитлову будівлю, а тому відсутні підстави для розгляду його заяви.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм чи правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб ( ч.5 ст.376 ЦК ). Ч.2 ст. 377 ЦК України передбачено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст.301 Закону України від 20 квітня 2000 року „Про планування і забудову територій", ст.18 Закону України від 16 листопада 19992 року „Про основи містобудування" будівництво об"єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та спору, їх інженерно-техничного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Позивачем не заперечується, підтверджується наявними у справі доказами, що будівництво спірного гаражу здійснено самочинно без належного дозволу та затвердженого проекту будівництва.

Доказів, що відповідач чинив перешкоди у здійсненні будівництва житлового будинку, не надав дозволу та не затверджував розроблений на замовлення позивачав проект будівництва, матеріали справи не містять.

Судом першої інстанції залишилось не з'ясованим в чому саме полягає порушення прав позивача, не перевірив, чи уповноважений відповідач приймати в експлуатацію самовільні будівлі, а якщо так, то з якої причини відповідачу не видано документ, що засвідчує готовність об'єкту до експлуатації та відповідність об'єкту будівельним нормам та правилам відповідно до основних вимоги та умов прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року № 923 в редакції від 20.05.2009 року № 534 "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", яка діяла на час вирішення справи, проте не була застосована судом 1 інстанції при ухваленні рішення.

Відповідно до п.п.1,5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) державна архітектурно-будівельна інспекція (Держархбудінспекція) є урядовим органом державного управління, бере участь в роботі комісій з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, проводить перевірку відповідності виконання будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним рішенням, додержання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів та має право звертатися до суду у разі виявлення правопорушень у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Матеріали справи не містять даних про вчинення позивачу перешкод в отриманні документу, що засвідчує готовність збудованого позивачем об'єкту до експлуатації та відповідність об'єкту будівельним нормам та правилам згідно до встановленого Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Відповідно до п.п.2, 17 вказаного Порядку … таким документом є свідоцтво, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю і датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі інспекцією зареєстрованого свідоцтва .

Доказів, що позивачам уповноваженим органом безпідставно відмовлено в прийнятті збудованого ним об'єкту нерухомості в експлуатацію, як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З підстав наведеного, судова колегія дійшла висновку, що позивач не надав суду доказів того, що гаражний бокс було збудовано на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції. У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України гаражний бокс вважається самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України - право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, встановивши, що нежитлове приміщення гаражу літ."А-1", загальною площею 76,9 м2, розташований по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом, до експлуатації не прийняте, в установленому порядку не зареєстроване, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права, є підставою відповідно до вимог ст.309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухваленні нового про відмову позивачу у задоволенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення гаражу літ."А-1", загальною площею 76,9 м2, розташованого по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1ст. 307, п.3 п.4 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівського району м. Харкова задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -