АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі:Миколенко М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) про розподіл майна, набутого в період шлюбу.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_5 про розподіл майна, набутого в період шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за період перебування із відповідачем у шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 та легковий автомобіль Шевроле Епіка, номерний знак НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що квартира була придбана в іпотечний кредит в межах молодіжного кредиту, який було оформлено на ОСОБА_5 та з урахуванням їх двох дітей, які залишилися проживати з нею, просила суд збільшити належну їй частку у квартирі до ѕ, залишивши за відповідачем ј частину, та компенсувати їй половину вартості автомобіля, придбаного відповідачем за період шлюбу.

Окрім цього, просила суд покласти на неї обов'язки з виконання зобов'язань по договору іпотечного кредиту в розмірі ѕ від зобов'язань, та по договору «Про порядок компенсації відсотків» в розмірі ѕ від зобов'язань.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року позов задоволено частково. У порядку поділу майна подружжя визнано за кожним, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1.

Визнано право власності на автомобіль Шевроле Епіка, номерний знак НОМЕР_1 за ОСОБА_5 та стягнуто з нього на користь позивачки Ѕ частину вартості автомобіля, в сумі 28050грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення районним судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, визнавши за нею право власності на ѕ частини спірної квартири, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши представника позивачки, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції оскаржено в частині вирішення вимог про поділ спільного майна подружжя -квартири, у зв'язку з чим на підставі положень ч.1 ст.303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи, 27 вересня 1997 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб /а.с.99/.

Від шлюбу вони мають дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Ухвалено стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Під час шлюбу сторонами набуто у спільну сумісну власність АДРЕСА_1 а також автомобіль НОМЕР_1, 2007р.в.

Як убачається із матеріалів справи, з метою набуття житла сторони уклали такі договори:

- договір іпотечного кредиту від 24.01.2008 року № 37/08-06М, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_5 в порядку, передбаченому Договором, Положенням «Про порядок фінансово - кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві, довготерміновий іпотечний кредит в сумі 253 243 грн. 41 коп. для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 18.04.2033 року /а.с.6-9/;

- договір від 24.01.2008 року № 06 про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за Договором іпотечного кредиту від 24.01.2008 року № 37/08-06М, за умов якого ВАТ КБ «Хрещатик» та ОСОБА_5 визначились з розміром відсотків, які будуть сплачуватися за користування кредитними коштами /а.с.12-14/;

- договір іпотеки від 24.01.2008р. № 37/08-06М-01, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку Банку предмет іпотеки, а саме - оспорювану АДРЕСА_1 /а.с.10-11/;

- договір поруки від 24.01.2008 р. № 37/08-06М-02, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_5, які виникають з умов договору № 37/08-06М від 24.01.2008 року /а.с.16-17/.

Як убачається із матеріалів справи, а саме - із виписок по особовому рахунку за період з 23.01.2008р. по 30.01.2015р. /а.с.36-51/, та не заперечується сторонами, ОСОБА_5 регулярно виконує взяті на себе зобов'язання по сплаті іпотечного кредиту.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Дана норма кореспондується із керівними роз'ясненнями, які містяться у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, згідно з якими при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Районний суд, вирішуючи спір у частині поділу квартири, придбаної сторонами в період шлюбу, належним чином врахував вимоги матеріального права, згадані керівні роз'яснення постанови Пленуму, а також обставини справи, й обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав до поділу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, у рівних частках.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неврахування районним судом інтересів дітей під час поділу майна, й за рахунок чого збільшення її частки, колегія суддів визнає надуманими та необґрунтованими, з огляду на таке.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 сплачує рахунки за житлово-комунальні та інші послуги, що надаються мешканцям квартири АДРЕСА_1 /а.с.100-122, 138/.

Відповідно до наявних у матеріалах справи розписках відповідач неухильно виконує й рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 березня 2014 року про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку /а.с.123-132, 139/.

Зі справи убачається, що неповнолітні діти сторін: донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., та син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із позивачкою та відповідачем.

Підтверджується матеріалами справи й те, що відповідач матеріально сприяє в отриманні дітьми спортивно-оздоровчих послуг /а.с.133-136/.

Районним судом враховано всі обставини, що мають істотне значення для справи й правомірно визнано за кожним із колишнього подружжя право власності на квартиру в рівних частках.

Правові підстави до збільшення частки ОСОБА_2 у спільному майні подружжя відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а саме рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Суд першої інстанції в межах доводів позовної заяви повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначився із нормами права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/3315/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9538/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Колегаєва С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.