Справа № 441/2122/14 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/4448/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Бохонко Е.Р.

З участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, відповідачки-2 ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 65 000 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди.

В позові до ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 700 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, оскільки судом неповно з»ясовані всі обставини справи та досліджені надані докази.

Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги докази подані ним про те, що ОСОБА_4 була присутня особисто при написанні розписки і їй було достеменно відомо, що ОСОБА_2 позичає кошти на їхні спільні сімейні потреби. Стверджує, що з своєї сторони довів та документально підтвердив факт передачі грошей, а саме надав оригінал розписки та відповідач не заперечив факт отримання грошей, надав квитанції про купівлю будівельних матеріалів, а відповідачка ОСОБА_4 в свою чергу лише заперечила факт обізнаності з розпискою та суд на цій підставі відмовив у задоволенні позову до неї.

Зазначає, що відповідачка відповідно до вимог ч.3 ст.61 Сімейного кодексу України повинна відповідати по борговому зобов»язанню нарівні з відповідачем №1, оскільки позика була вчинена під час перебування в шлюбі та використана для потреб сім»ї, а тому суд мав всі підстави зобов»язати ОСОБА_4 сплатити на його користь половину позиченої суми у розмірі 37 500 грн.

Вказує, що через неповернення позичених грошей, відповідачі завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює у 5000 грн., яка повинна бути стягнута з обох відповідачів.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 в його користь 27 5000 грн., з ОСОБА_4- 37 500 грн. та солідарно з обох відповідачів 5 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 15 жовтня 2007 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем-1 ОСОБА_2 укладено договір позики згідно якого позивач передав відповідачу ОСОБА_6 кошти в сумі 75 000 грн., які позичальник зобов»язався повернути на першу вимогу. ( а.с.6).

На час написання вищевказаної розписки ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження. (а.с. 7).

Відповідач ОСОБА_6 визнав факт отримання коштів в сумі 75 000 грн. від свого батька.

Факт отримання грошей відповідачем -1 підтверджено також поясненнями свідка ОСОБА_7, який в суді першої інстанції пояснив, що відповідач отримав кошти від батька у службовому кабінеті та зберігав їх у нього в сейфі, розписку писав у своєму службовому кабінеті. ОСОБА_6 повернув 10 тис. грн. батькові також на своєму робочому місці . Все це відбувалося у його присутності. Відповідачка-2 ОСОБА_4 під час цього присутньою не була.

Відповідно до ст.61 СК України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту ст.65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором , використане в інтересах сім»ї.

Відповідачка ОСОБА_4 заперечує факт отримання грошей в сумі 75 000 грн. для сім»ї від ОСОБА_2 Про зазначене їй стало відомо з часу отримання позовної заяви із суду.

Вважає, що такий позов подано з метою допомогти ОСОБА_6 у виконанні рішення Апеляційного суду Львівської області від 07 жовтня 2014 року, згідно якого з ОСОБА_6 у її користь стягнуто компенсацію різниці вартості автомобіля в сумі 28 095 грн. 03 коп.

Про те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 отримував в борг для сім»ї кошти їй не було відомо, згоди на це у неї ніхто не брав, письмового погодження на це вона не давала, грошей у такій значній сумі не бачила у себе вдома.

Окрім цього, із змісту розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_6 позичив гроші у ОСОБА_2 і він зобов»язується їх повернути на першу вимогу. Будь-яких застережень , що гроші отримані для сім»ї, для яких цілей у розписці не вказується.

Колегія суддів не приймає до уваги надані позивачем чеки на придбання останнім будівельних матеріалів для сім»ї відповідачів, оскільки предметом спору є позика, а не відшкодування коштів за придбані будматеріали.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги в частині, що 50 тисяч гривень були використані відповідачами на придбання автомобіля у 2008 році, оскільки таке спростовується обставинами зазначеними у рішенні Городоцького районного суду Львівської області від 27.03.2014 року, яке змінене в частині рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 07.10.2014 року ( а.с.37-41) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя.

Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно приписів статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и .

Рішення Городоцького районного суду Львівської області залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин