АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/420/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1617/15Головуючий у 1-й інстанції Сімонова С. Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Бутенко С.Б.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі, про визнання недійсним трудового договору, трудових відносин, стягнення платежів та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним трудового договору, трудових відносин, стягнення платежів та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовували тим, що 01.10.2010 року між ОСОБА_2, головою СФГ «Озера» та відповідачкою ОСОБА_4 укладено трудовий договір строком на 1 рік до 01.10.2011 року, проте з 04.10.2010 року по 01.01.2011 року ОСОБА_4 перебувала у відпустці, у зв'язку із захворюванням дитини.

ОСОБА_4 було звільнено з роботи 01.01.2011 року, у зв'язку з виходом на пенсію. Листом від УПФУ в Пирятинському районі Полтавської області СФГ «Озера» було повідомлено про необхідність сплачувати Управлінню до 25-го числа щомісяця кошти у відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної відповідачу відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивачі вважають, що має місце порушення їх прав, оскільки вищезазначений трудовий договір є недійсним, так як не був зареєстрований у Центрі зайнятості населення та відповідач ОСОБА_4 уклала трудовий договір без наміру виконувати передбачену ним роботу, тому що з дня укладення трудового договору по день звільнення до виконання робочих обов'язків не приступала.

17.03.2015 року представник позивачів ОСОБА_5 подав заяву про доповнення позовних вимог, а саме вимогою про визнання недійсними трудових відносин між СФГ «Озера» та ОСОБА_4

У зв'язку з вищевказаним позивачі просили визнати недійсним трудовий договір від 01.10.2010 року, укладений між ОСОБА_2 в особі голови СФГ «Озера» та ОСОБА_4, зобов'язати УПФУ у Пирятинському районі не нараховувати сплату фактичних витрат на виплату та доставку пенсії у сумі 794, 97 грн. щомісячно до 21.11.2029 року та стягнути з ОСОБА_4 платежі, які були сплачені позивачами до УПФУ у Пирятинському районі у сумі 794, 97 грн.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним трудового договору від 01.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 в особі голови селянського (фермерського) господарства «Озера» та ОСОБА_4, про визнання недійсними трудових відносин між селянським (фермерським) господарством «Озера» та ОСОБА_4 з моменту їх виникнення та про стягнення з ОСОБА_4 платежів, які були сплачені до Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі в сумі 794 грн. 97 коп. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. та про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Пирятинському районі не нараховувати сплату фактичних витрат на виплату та доставку пенсій у сумі 794 грн. 97 коп. щомісячно до 21.11.2029 року у частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі не нараховувати сплату фактичних витрат на виплату та доставку пенсії у сумі 794 грн. 97 коп. щомісячно до 21.11.2029 року - закрито.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року у задоволенні позовної заяви в частині визнання недійсним договору від 01.10.2010 року укладеного між ОСОБА_2 в особі голови Селянського (фермерського) господарства «Озера» та ОСОБА_4, про визнання недійсними трудових відносин між Селянським (фермерським) господарством «Озера» та ОСОБА_4 з моменту їх виникнення та про стягнення з ОСОБА_4 платежів, які були сплачені до Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі в сумі 794, 97 грн. та судового збору в сумі 243, 60 грн. - відмовлено.

З рішенням суду не погодилися позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, які його оскаржили, просили скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вважають, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу УПФУ у Пирятинському районі просить постановити ухвалу, якою апеляційну скаргу відхилити і залишити рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 КЗпП трудовий договір може бути укладений на визначений строк, установлений за погодженням сторін.

Підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пукти 2 і 3 ст. 23 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення (п.2 ст. 23 КЗпП України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно наказу №4к від 04.10.2010 року відповідач у справі ОСОБА_4 прийнята різноробочою у СФГ «Озера» з 04.10.2010 року, яке є юридичною особою.

Між позивачем ОСОБА_2, як головою правління СФГ «Озера» та відповідачкою ОСОБА_4 укладений трудовий договір у письмовій формі 01.10.2010 року.

04.10.2010 року відповідач звернулась до голови правління СФГ «Озера» про надання їй відпустки на 4 місяці, у зв'язку із хворобою дитини. Дана відпустка була надана.

01.01.2011 року ОСОБА_4 звернулась до голови правління СФГ «Озера» ОСОБА_2 із заявою про звільнення з роботи, у зв'язку з виходом на пенсію.

Наказом №1 від 03.01.2011 року ОСОБА_4 звільнена з роботи в зв'язку з виходом на пенсію.

Відомості про прийом відповідача на роботу в СФГ «Озера» та про звільнення з роботи внесені позивачем до трудової книжки відповідача ОСОБА_4

Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави для припинення трудового договору. Така підстава як визнання трудового договору недійсним у ст. 36 КЗпП України відсутня.

Оскільки законодавством про працю не передбачена можливість визнання трудового договору недійсним, місцевий суд вірно прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання трудового договору недійсним та визнання недійсним трудових відносин між сторонами не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Також вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з відповідача фактичних витрат на виплату та доставку пенсії у сумі 794, 97 грн., так як позивачами не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідачка отримувала пенсію незаконно і тому має повернути вказану суму позивачам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 про те, що відповідачка жодного дня не працювала в СФГ «Озера», а замість нею працював ОСОБА_7, а також те, що метою влаштування на роботу було оформлення права на отримання пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не були підтверджені належним та обґрунтованими доказами. Натомість згідно наказу №4к від 04.10.2010 року та трудового договору від 01.10.2010 року ОСОБА_4 була прийнята на роботу до СФГ «Озера» та перебувала у трудових відносинах з господарством по день звільнення.

Посилання апеляційної скарги на незаконність ухвали суду від 07.04 2015 року про закриття провадження у справі у частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Пирятинському районі не нараховувати сплату фактичних витрат на виплату та доставку пенсії у сумі 794 гривні 97 копійок щомісячно до 21.11.2029 року, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається із змісту апеляційної скарги позивачами оскаржується тільки рішення ухвалене у цій справі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що УПФУ у Пирятинському районі був відомий факт того, що ОСОБА_4 не працювала в СФГ «Озера», необхідно зазначити наступне. Як слідує із заперечень УПФУ згідно поданих документів на призначення пенсії ОСОБА_4 , які знаходяться в пенсійній справі, є копія трудової книжки, в якій під записом №13 чітко зазначено про прийняття її на роботу в СФГ «Озера» та власноручно зроблено запис №14 головою господарства ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_4 звільнена з роботи у зв'язку з виходом на пенсію, що завірено печаткою господарства, тобто на дату звернення ОСОБА_4 до Управління із заявою про призначення пенсії, вона дійсно працювала в СФГ «Озера».

Твердження апелянтів про те, що ОСОБА_4 самостійно сплачувала внески до Пенсійного фонду спростовуються тим, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, сплата страхових внесків за працюючу ОСОБА_4 здійснювалось саме СФГ «Озера».

Положення Закону України «Про фермерське господарство», на які посилаються ОСОБА_2, ОСОБА_3 як на підставу для задоволення позовних вимог про визнання трудового договору та трудових відносин недійсними, не містять вказівок або посилань про підстави для визнання трудового договору та трудових відносин недійсними, натомість, нормами цього Закону передбачено, що трудові відносини осіб, залучених до роботи за трудовим договором (котрактом) у фермерському господарстві регулюються законодавством України про працю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для зміни чи скасування рішення суду відсутні, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

С.Б. Бутенко

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль