Справа № 443/2144/13 Головуючий у 1 інстанції: Цюмрак М.Д.
Провадження № 22-ц/783/1789/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівський О.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні вказаного вище позову відмовлено.

Зазначене рішення оскаржила позивач ОСОБА_5.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги жодних обставин, викладених у позовній заяві та не враховано, на її думку, що такі обставини визнав сам відповідач та підтвердили свідки у справі. Вважає, що судом безпідставно відхилено її заяви про призначення у справі експертизи та необґрунтовано відхилено висновок експертного дослідження, поданий нею як письмовий доказ.

На підставі вказаного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що вартість будинку №83 на вул. Січових Стрільців у с. Жирова, Жидачівського району, Львівської області в результаті проведення ремонтних робіт істотно збільшилася, а також, що нею придбавалися будь-які матеріали для проведення такого ремонту. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач та її представник не довели, що позивач брала будь-яку участь у придбанні будівельних матеріалів для будівництва нового будинку із господарськими спорудами.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно норм, закріплених у ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що у період з 16.07.2005 року до 23.01.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що не заперечується сторонами та підтверджується судовим рішенням у справі про розірвання шлюбу (а.с.7), а відтак, згідно ч.ч.1, 3 ст.61 ЦПК України, не потребує доказування.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2006 року ОСОБА_3 успадкував після смерті ОСОБА_6 житловий будинок разом із господарськими будівлями, розташовані на земельній ділянці в с. Жирова на вул. Січових Стрільців, 83, Жидачівського району, Львівської області (а.с.8).

Як вбачається із пояснень позивача, після укладення шлюбу, по спливу деякого часу, вона з відповідачем переїхали жити в успадкований останнім житловий будинок. У звязку із його незадовільним станом ними було проведено відновлювальний ремонт фактично всього будинку.

Згідно показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в успадкованому відповідачем будинку ремонтні роботи проводилися після того, як ОСОБА_3та ОСОБА_5 переїхали в нього жити.

Крім того, як вбачається із заперечень відповідача, останній стверджує, що після оформлення документів «на будинок», він зробив у ньому ремонт (а.с.40-41).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ремонт у житловому будинку у с. Жирова на вул. Січових Стрільців, 83, Жидачівського району, Львівської області був зроблений ОСОБА_3та ОСОБА_5 спільно після укладення шлюбу.

Згідно п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відтак, набутий відповідачем у порядку спадкування будинок у с. Жирова на вул. Січових Стрільців, 83, Жидачівського району, Львівської області є особистою власністю ОСОБА_3.

Однак, частиною 1 ст.62 СК України встановлено, щоякщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Правозастосування зазначеної норми розяснено в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно якого майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Як вбачається із висновку №19-14 інженерно-технічного експертного дослідження, проведеного за заявою ОСОБА_5 від 04.08.2014 року питома вага вартості робіт, проведених щодо покращення будинку у с. Жирова на вул. Січових Стрільців, 83, Жидачівського району, Львівської області становить 37,8% від вартості будинку (а.с.97, звор).

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції відхилив висновок №19-14 інженерно-технічного експертного дослідження, проведеного за заявою ОСОБА_5 від 04.08.2014 року як доказ.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції колегія суддів допитала у судовому засіданні судового експерта ОСОБА_9, попередивши його про кримінальну відповідальність. При цьому, останній підтримав зазначений висновок та надав пояснення аналогічні висновкам експертного дослідження.

Таким чином, на підставі вказаного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відхилення зазначеного висновку експерта є необґрунтованим, оскільки ні позивач ні відповідач не подавали в процесі розгляду справи, на підставі ч.2 ст.185 ЦПК України, заяви щодо недостовірності такого, а відтак приходить до висновку, що оскільки питома вага ремонтних робіт становить 37,8% від вартості будинку вцілому, що на думку колегії істотно збільшує вартість такого, його слід визнати спільною сумісною власністю, однак, зважаючи на те, що вклад подружжя у співвідношенні до вартості будинку становить 37,8%, визначити їх спільною власністю частину будинку, що становить 37,8%.

Відтак, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, закріпленому у ч.1 ст.70 СК України, колегія суддів вважає, що частка позивача становить ? із 37,8%.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, слід визнати і висновки суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог позивача щодо визнання права власності на ? ідеальну частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку з господарською будівлею виходячи з наступного.

Згідно показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 таке будівництво здійснювалось у період перебування ОСОБА_3та ОСОБА_5 в шлюбі.

Крім того, ч.1 ст.60 СК України закріплено презумпцію належності всього майна набутого подружжям до спільної сумісної власності відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно згаданого вище висновку експерта вартість всіх використаних в процесі будівництва житлового будинку з господарською будівлею будівельних матеріалів становить 57606,00 грн., а вартість ? цих матеріалів 28803,00 грн. відповідно.

Таким чином, зважаючи на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, всупереч ст.213 ЦПК України, неповно та односторонньо зясовано обставини справи, неналежно досліджено та надано оцінку наявним в матеріалах справи доказам, неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак ухвалено необґрунтоване рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, згідно п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Зважаючи на встановлені судом обставини та вказане вище, колегія суддів приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з врахуванням уточнень позовних вимог (а.с.127), стягнувши при цьому судові витрати, без врахування витрат на проведення експертного дослідження, оскільки таке проводилось за заявою позивача.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_5 будинок №83 на вул. Січових Стрільців в с. Жирова, Жидачівського району, Львівської області і визнати за нею право власності на 1/5 частину будинку №83 на вул. Січових Стрільців в с. Жирова, Жидачівського району, Львівської області.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 ідеальну частину будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку з господарською будівлею на вул. Січових Стрільців, 83 в с. Жирова, Жидачівського району, Львівської області вартістю 28803,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 440,86 грн. за подання позовної заяви, 220,43 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_11