АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/706/15 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

19 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника Першого відділу ДВС ТМУЮ - Кирилюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2014 року у справі за поданням Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

в листопаді 2014 року Перший відділ Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції звернувся в суд із поданням, погодженим начальником Першого відділу ДВС ТМУЮ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов'язань.

В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у Першому відділу ДВС ТМУЮ перебуває виконавчий лист №2-8840/11, виданий 28.12.2011р. Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 15.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття, проте боржником у добровільному порядку вказане зобов'язання не виконується.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта громадянина України ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_2; АДРЕСА_1) до часу виконання зобов'язань згідно виконавчого листа № 2-8840/11 виданого 28.11.2011р. Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції апеляційну скаргу визнав, вважаючи ухвалу суду незаконною.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що на виконанні у Першому відділі Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-8840/11 виданий 28.12.2011р. Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліменти в користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Дана обставина підтверджується копією постанови головного державного виконавця Першого відділу ДВС ТМУЮ про відкриття провадження від 03.02.2012 року (а.с.4), копією запиту державного виконавця (а.с.6), та іншими матеріалами справи.

Задовольняючи подання Першого відділу ДВС ТМУЮ, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконано зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, а тому заборона виїзду його за кордон буде правомірною юридичною санкцією.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки даний висновок не відповідає дійсним обставинам справи та порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Проте, в порушення вимог вказаної норми, судом першої інстанції не було досліджено факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення боржника про виконавчі дії, в тому числі і про нарахований борг. Крім цього, в усіх процесуальних документах, виданих Першим відділом ДВС ТМУЮ, було зазначено невірно адресу проживання боржника.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій за період березня 2012 року по квітень 2015 року, ОСОБА_1 виконував зобов'язання за судовим рішенням та сплачував кошти на користь ОСОБА_4. Дані твердження підтверджуються також розрахунком заборгованості по аліментів виданим Першим відділом ДВС ТМУЮ від 22.04.2015 року за № 15977/0634/15 з якого вбачається, що боржник має переплату по аліментах на суму 2021,57 грн.

Крім цього, з долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_4 вбачається, що аліменти її бувший чоловік ОСОБА_1 виплачує та жодних претензій до нього у неї немає.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, в контексті вищезазначених норм права, державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Таким чином, при постановлені ухвали, судом першої інстанції не було з'ясовано всі обставини справи та не враховано положення Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", а саме не перевірено факт ухилення боржника від виконання зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням та, чи були вжиті державним виконавцем всі заходи для забезпечення виконання судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню і постановленню нової - про відмову в задоволенні подання Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2014 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак