Справа № 463/4400/02 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/4206/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду від 25 грудня 2002 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою затверджено миру угоду сторін, за умовами якої земельна ділянка та житловий будинок на ній, які знаходяться на АДРЕСА_1 поділено між подружжям ОСОБА_2 з урахуванням інтересів двох неповнолітніх дітей, котрі проживають з матір'ю - позивачкою ОСОБА_5

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2 Просить її скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті спору. Посилається на те, що підстав для постановлення ухвали не було, так як вона не відповідає вимогам закону: мировою угодою поділено майно між особами, які не були його власником; суд виділив майно особам, які не були учасниками розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3 на підтримання скарги, ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_4 - на заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені обставини.

Встановлено, що у 2002 році ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про поділ майна подружжя: земельної ділянки та житлового будинку на ній, що знаходяться на АДРЕСА_1.

24.12.2002 року сторони подали до суду мирову угоду, за умовами якої вони дійшли згоди про врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Просили суд поділити майно подружжя відповідно до їх згоди, провадження у справі закрити. Наслідки вчинення процесуальної дії їм були відомі.

25.12.2002 року мирова угода була затверджена судом.

Із матеріалів справи убачається, що справа за позовом ОСОБА_5 була знищена за закінченням строку зберігання.

18.07.2011 року ОСОБА_2 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку.

08.04.2015 року ухвалою Личаківського районного суду м. Львова частково відновлено втрачене провадження по справі №2-4400/02 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в обсязі наступних матеріалів: оригіналів мирової угоди від 24.12.2002 року і ухвали про затвердження мирової угоди від 25.12.2002 року, копії уточнення до позовної заяви ОСОБА_5

Частиною третьою статті 103 ЦПК України (1963 року) передбачено, що сторони можуть закінчити справу мировою угодою в усякій стадії процесу.

Зі змісту частини п'ятої цієї статті випливає, що суд, серед іншого, не затверджує мирової угоди сторін, якщо ці дії суперечать законові або порушують чиї - небудь права і охоронювані законом інтереси.

Як убачається із матеріалів відновленого провадження, в тому числі і з уточненої позовної заяви ОСОБА_5, умов мирової угоди та оскаржуваної ухвали, предметом спору є спільне майно подружжя: ОСОБА_5 і ОСОБА_2, яке сторонами визнавалося як майно, набуте у власність за час шлюбу.

Інших даних, які б спростовували цей правовий режим майна подружжя, матеріали відновленого провадження не містять. Посилання апелянта на інші документи, набуті ним за межами провадження у справі №2-4400/02, не можуть братися до уваги, так як вони не були предметом дослідження і оцінки судом першої інстанції при постановленні ухвали від 25.12.2002 року.

Не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить нормам матеріального права твердження апелянта про те, що суд, затвердивши мирову угоду, поділив майно в інтересах осіб, які не були учасниками процесу: неповнолітнім дітям подружжя ОСОБА_2.

Так, за умовами мирової угоди участь у поділі майна приймали тільки співвласники спільного майна - подружжя, проте вони відійшли від рівності часток з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які залишилися проживати з матір'ю.

Так як погодження умов мирової угоди є виключно правом сторін, до яких вони дійшли 24.12.2002 року, не суперечили законові і не порушували чиїх - небудь прав (зокрема, неповнолітніх дітей подружжя), правові наслідки сторонам були роз'яснені і вони про це знали, то суд затвердив дану мирову угоду за наявності підстав для цього.

Окрім цього слід зазначити, що оспорювання ОСОБА_2 судового рішення колегією суддів розцінюється як намагання у такий спосіб ревізувати правовідносини, які склалися між сторонами понад 10 років.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2002 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: