Справа № 2/489/1457/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2015 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла його мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді належної їй АДРЕСА_1. Спадщину після її смерті прийняв позивач по справі, оскільки у встановленому законом порядку позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити належність ОСОБА_3 спадкового майна - а саме вищезазначеної квартири в цілому, оскількии існують розбіжності щодо даної квартири в різних правоустановлюючих документах.

Посилаючись на вищевикладене, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився , відповідно до заяви, просив про розгляд справи без його участі, покладаючись на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3.

Відповідно до Договору міни від 18.11.1991 р. ОСОБА_3 набула право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Вказана частка квартири складається з одної житлової кімнати літ. 19-5, 1/2 частки коридору, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки вбиральні та 1/2 частки шафи.

При цьому між попередніми співвласниками АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено Договір від 19.10.1991 р., посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, згідно якого сторони визначили порядок користування спірною квартирою, а саме в користування ОСОБА_4 надійшла 1/2 частка квартири, яка складалась з однієї жилої кімнати, 1/2 частки коридору, 1/2 частки вбиральні, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки кухні, 1/2 частки шафи, а ОСОБА_5 - 1/2 частка вказаної квартири, яка складалась з двох житлових кімнат, 1/2 частки коридору, 1/2 частки вбиральні, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки кухні, 1/2 частки шафи.

07.02.1992 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено Договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, згідно якого ОСОБА_3 отримала в дар квартиру за АДРЕСА_1

Зазначена квартира належала дарителю ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на квартиру, виданого Виконкомом Ленінської районної Ради народних депутатів 25.05.1991 р. Разом з тим зі змісту Довідки-характеристики, виданої ММБТІ ОСОБА_6 для надання до нотаріальної контори в зв'язку з оформленням відчуження майна вбачається, що їй на праві власності належало дві кімнати в АДРЕСА_3 та 1/2 частки коридору, 1/2 частки вбиральні, 1/2 частки ванної кімнати, 1/2 частки кухні, 1/2 частки шафи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй квартири АДРЕСА_4 в цілому.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, у встановленому законом порядку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_3 - позивач ОСОБА_1. Інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не звертались.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, проте відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2015 р., у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 позивачу було відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до ст. 68 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом перевіряє склад спадкового майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою оформлення спадкових прав позивачем було надано нотаріусу договір міни, посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори та дублікат Договору дарування. Однак, на переконання нотаріуса, за вказаними документами неможливо встановити належність ОСОБА_3 одного цілого об'єкта нерухомого майна - квартири. Так на підставі договору міни ОСОБА_3 отримує 1/2 частку квартири, що належала ОСОБА_4, і на підставі договору дарування вона ще отримує право власності на цілу квартиру АДРЕСА_5. Відповідно встановити склад спадкового майна та законність виникнення права власності спадкодавиці на спірну квартиру не виявилось можливим.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що вбачається описка в тексті Договору дарування від 07.02.1992 р., за яким до померлої перейшло право власності на 1/2 частку квартири, замість зазначеної в ньому квартири в цілому.

Враховуючи вищевикладене та те, що іншим способом позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 392, 1216, 1241, 1261, 1270 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання його копії.

Суддя: