Справа № 199/6147/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю представника позивача Кедича Ю.О.

представника прокуратури Бойкової О.П.

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, Прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська та ОСОБА_3, до ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та накладення заборони на відчуження майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 про позбавлення його матері - ОСОБА_5, батьківських прав відносно дитини, а також стягнення з відповідачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач просить суд вирішити питання про накладення заборони на відчуження житла та майна за адресою: АДРЕСА_1, де зареєстрована відповідачка. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вихованням якої займається виключно бабуся дитини - ОСОБА_3

Представник позивача Кедич Ю.О., представник Прокурора Амур-Нижньодніпровського районну м. Дніпропетровська Бойкова О.П. в судовому засіданні підтримали в повному обсязі вимоги за позовною заявою та підтвердили фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються.

Третя особа ОСОБА_3 також підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою. Пояснила, що відповідачка навіть не хотіла забирати сина з пологового будинку і зробила це тільки на прохання третьої особи. З народження відповідачка жодного інтересу до дитини не проявляла і її вихованням займалася виключно третя особа, оскільки вважала, що дитина є клопотом останньої.

Відповідачка ОСОБА_5, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, за якою просить справу розглянути у її відсутність, згодна з будь яким рішенням суду. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідачки в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

Згідно копії свідоцтва про народження, дитина ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_5. Батьком дитини записаний ОСОБА_7.

За довідкою РАЦСу, відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені за заявою матері.

21 грудня 2007 року рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради № 390/3 ОСОБА_3, яка є бабусею дитини, призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що місцезнаходження матері дитини було невідомим.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2009 року ОСОБА_5 визнана безвісно відсутньою. Судом було встановлено, що відомості про місцеперебування останньої відсутні з 2005 року.

Згідно довідки Дніпродзержинської виправної колонії № 34, ОСОБА_5 відбувала покарання з 01 жовтня 2010 року по 15 липня 2014 року.

За характеристикою на родину ОСОБА_6, наданої КЗО «Спеціалізована школа № 44», останній мешкає разом з бабусею ОСОБА_3, яка займається вихованням і розвитком онука, постійно цікавиться його навчанням, дозвіллям, відвідує батьківські збори. Мати ОСОБА_5 з 2005 року жодного разу не була в школі, не цікавилася ні навчанням, ні фізичним розвитком дитини, не брала участі ні в сплаті коштів на утримання сина, ні у супроводженні сина в урочистих та святкових шкільних заходах.

Ці ж обставини були підтверджені в судовому засіданні ОСОБА_8 - класним керівником дитини ОСОБА_6

КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-соціальної допомоги № 8» була надана довідка, за якою при відвідуванні амбулаторії, проведенні обстежень та лікуванні дитину супроводжує бабуся ОСОБА_3 З 2005 року мати ОСОБА_5 станом здоров'я сина не цікавилася, на прийом до лікаря з дитиною не приходила.

Опитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 підтвердив, що його мати ОСОБА_5 його успіхами не цікавиться, будь якого інтересу до нього не проявляє, з ним не спілкується, налагодити контакт не намагається. Фактично ним повністю займається бабуся ОСОБА_3, яка його забезпечує, здійснює за ним догляд та виховання, піклується про нього. З пояснень дитини вбачається, що ОСОБА_6 сприймає мати як сторонню людину, до якої він має негативне ставлення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з наступного.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідачка не виконує покладений на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язок щодо піклування про здоров'я своєї дитини, її духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

В судовому засіданні не встановлені об'єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками.

Згідно висновку Органу опіки та піклування, позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів.

Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дітей.

За перелічених обставин, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, матусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

В порядку ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України з урахуванням того, що ОСОБА_3 на цей час є піклувальником ОСОБА_6 над яким встанолено піклування органом опіки та піклування, дитина підлягає передачі третій особі ОСОБА_3

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідачка позбавлена батьківських прав щодо дитини і позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів, на підставі ч. 2 ст. 166, ст. 180 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

За ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено в ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Визначаючи розмір аліментів суд враховує визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини та дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів з дотриманням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині вирішення питання про накладення заборони відчуження житла за адресою: АДРЕСА_1, суд виходить з того, що за наданих копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно, власником зазначеної квартири є третя особа ОСОБА_3 Оскільки позовні вимог в цій частині пред'явлені до неналежного відповідача, вони з цих підстав задоволенню не підлягають.

З відповідачки до доходу Держави згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. (243,60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру та 243,60 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, Прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська та ОСОБА_3, до ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини та накладення заборони на відчуження майна - задовольнити частково.

ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, позбавити батьківських прав відносно дитини ОСОБА_6, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпропетровську, передавши дитину бабусі ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

У задоволенні решти позовних вимог Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 до доходу Держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

На рішення позивачем та третьою особою може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Відповідач, який не з'явився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий :