Справа № 463/1541/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1126/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства "Господар" про визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та розподілу рахунків, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства "Господар" про визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1. Зобов'язано вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати та постановити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги ОСОБА_2, а саме: встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: - виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 8,2 кв.м., що позначена в технічному паспорті на плані квартири " 2-6"; виділити в користування ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 житлові кімнати площею 19,9 кв.м. та 21,2 кв.м., що позначені в технічному паспорті на плані квартири " 2-2" та " 2-3"; залишити у спільному користуванні приміщення загального користування, а саме: коридор площею 7,9кв.м., позначений в технічному паспорті на плані квартири " 2-1", кухню площею 14,7 кв.м. позначену в технічному паспорті на плані квартири " 2-5", ванну площею 4,1 кв.м. позначену в технічному паспорті на плані квартири " 2-4", вбиральню площею 1кв.м. позначену в технічному паспорті на плані квартири " 2-7". Також, просить розподілити особові рахунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 по оплаті житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1. Рішення суду в частині задоволення вимог позивача залишити без змін. Апелянт з рішенням частково не погоджується та вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд відмовляючи у задоволенні вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою, обґрунтувавши таку відмову лише тим, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, не врахував, що співвласникам спірної квартири не вдалося у досудовому порядку встановити порядок користування. Зазначає, що у спірній квартирі є три ізольовані кімнати площею 8,2кв.м., 21,2кв.м., та 19,9 кв.м., а отже є реальна можливість визначити порядок користування квартирою відповідно до частки належної позивачу, тому вона вірно та підставно заявила вимогу про встановлення порядку користування спірною квартирою. Також, судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовної вимоги про розподіл особових рахунків між сторонами по оплаті житлово-комунальних послуг за квартиру, мотивуючи це тим, що відповідачі не уповноважені та не здійснюють такого розподілу. Однак, зважаючи на те, що відповідачі відмовляються узгоджувати розміри необхідних до сплати витрат за житлово-комунальні послуги вважає, що така вимога правомірно заявлена до них та підлягає до задоволення.

Відповідачі та представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили. Однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, те, що інтереси відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні захищав представник та те, що від вказаного відповідача до суду надійшли письмові пояснення по суті справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_4 в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що право власності особи є непорушним і зважаючи на те, що позивач є власником 3/20 частини спірної квартири, рештою з якої володіють відповідачі, їх слід зобов'язати усунути перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою та вселити позивача у таку квартиру.

Відмовляючи ж у задоволенні вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою суд першої інстанції виходив з того, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Крім цього, відмовляючи у вимозі про розподіл між сторонами особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг суд виходив з того, що така вимога заявлена до відповідачів, які не уповноважені та не здійснюють такого розподілу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду в частині задоволення позову в цілому є підставними, відповідають обставинам справи та вимогам закону, однак не в повній мірі, а тому рішення в цій частині підлягає зміні. В частині ж відмови у задоволенні позовної вимоги про визначення порядку користування квартирою є безпідставними, суперечать вимогам закону та обставинам справи, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового. Крім цього, в частині відмови у задоволенні вимоги про розподіл рахунків, рішення відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без змін.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонам не оспорювалось позивач є власницею 3/20 частини квартири АДРЕСА_1. Решта квартири у відповідних частках належить відповідачам ОСОБА_4 - 1/5, ОСОБА_7 - 1/5 та ОСОБА_6 - 9/20.

Відповідачами чиняться перешкоди позивачу у користуванні та володінні квартирою, а саме з вересня 2013 року позивача відповідачі недопускають до квартири та повідомили, що допустять лише на підставі рішення суду (звернення позивача до органів внутрішніх справ та відповіді реагування на такі після проведення відповідних перевірок а.с. 26-31). З метою захисту своїх прав як власника квартири позивач звернулась до суду з даним позовом.

Як вбачається із технічного паспорту на квартиру така складається із трьох житлових кімнат площами 8,2 кв.м., пл. 21,2 кв.м. та 19,9 кв.м. Крім цього у квартирі наявні приміщення: кухні 14,7 кв.м., ванної кімнати 4,1 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору 7,9 кв.м. Загальна площа квартири становить 77 кв.м., житлова - 49,3 кв.м.

Пропорційно 3/20 частики у загальній площі квартири позивача становить 11,55 кв.м., у житловій площі - 7,39 кв.м.

Відповідно до змісту ст.ст. 317, 321, 358, 364, 367, 391 ЦК України власник має право на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Власник частки у спільній частковій власності має право на виділ в натурі своєї частки та у випадку неможливості здійснення такого право на визначення порядку користування спільною власністю, зокрема, на виділення йому для користування майна пропорційно до його частки. Також, власник має право вимагати усунення йому перешкод у користуванні його власністю.

Зважаючи на вказані вимоги закону; спір стосовно визначення реальної частки для користування у спільному майні між сторонами; наявність перешкод у позивача в користуванні часткою у квартирі; неможливість виділення в натурі ідеальної частки позивача у спірній квартирі; можливість надання їй у користування відповідної частки у квартирі (зважаючи на те, що виділення їй житлової кімнати площею 8,2 кв.м. лише на 0,81 кв.м перевищуватиме її ідеальну частку у житловій площі квартири та залишення решти приміщень квартири у спільному користуванні буде належною реалізацією прав позивача як співвласника квартири, не суперечитиме правам інших співвласників, що відповідатиме засадам розумності та справедливості), - колегія суддів вважає, що вимога позову про визначення порядку користування спірною квартирою з виділенням для користування позивачу житлової кімнати площею 8,2 кв.м., двох інших - іншим співвласникам, та залишення решти приміщень у спільному користуванні є підставною та підлягає до задоволення. Посилання суду першої інстанції на те, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою не слід вважати обґрунтованим, оскільки співвласник у спільній частковій власності має право на захист своїх прав і у відсутності згоди між співвласниками при здійсненні права власності. Вказаним слід скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про визначення порядку користування квартирою та ухвалити нове про задоволення такої.

Крім цього, зважаючи на наявність перешкод у позивача у користуванні своєю часткою квартири, невизначеність її частки квартири для користування задоволення вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення позивача у квартиру без визначення конкретного приміщення такої квартири для вселення не слід вважати належним вирішенням спору, оскільки таке усунення перешкод та вселення лише призведе до поглиблення конфлікту між сторонами.

Тому визначивши порядок користування квартирою між сторонами слід усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою шляхом вселення її у конкретне приміщення, а саме у виділену їй житлову кімнату. Вказаним слід змінити рішення суду в частині задоволення вимог.

Що стосується вимоги про розподіл особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг у спірній квартирі між позивачем та відповідачами, то таку слід вважати передчасною.

Так позивачем жодних доводів про порушення, невизнання чи оспорення її прав при оплаті за житлово-комунальні послуги при користуванні спірною квартирою не наведено. При цьому слід вказати, що позивач у такій не проживала, її частка для користування у такій виділена не була та жодних даних про те, що вона зверталась до компетентних органів з даного питання і їй було відмовлено з цього приводу через неправомірні дії, бездіяльність відповідачів - немає.

Відповідно до змісту ст.ст. 3, 60 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів та повинна довести порушення, невизнання чи оспорення таких саме вказаним нею відповідачем (відповідачами).

Що стосується даної вимоги то такого позивачем не доведено.

Зважаючи на вказане рішення суд в частині задоволення позовних вимог слід змінити в частині ж відмови в задоволенні вимоги про визначення порядку користування квартирою - скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення такої в решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, розподіливши відповідно до задоволених вимог судові витрати.

Вказаним слід визнати частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги та таку частково задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.2-4, , 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визначення порядку користування квартирою - скасувати, а в частині задоволення позовних вимог - змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, третіх осіб Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства "Господар" про визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у володіння та користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 8,2 кв.м.; у користування та володіння ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 житлові кімнати пл. 21,2 кв.м. та 19,9 кв.м. Приміщення кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору залишити в спільному користуванні співвласників. Усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення її у житлову кімнату цієї квартири площею 8,2 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 в користь ОСОБА_2 по 81,2 грн. сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 в користь держави по 81,2 грн. несплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243,6 грн. судового збору несплаченого при поданні позовної заяви.

В решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2014 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 в користь ОСОБА_2 по 40,6 грн. сплаченого нею судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник