Справа № 500/3471/15-ц
Провадження № 2/500/2046/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Грубіян Л.І.

при секретарі - Матвійчук Н.Ф.,

за участю представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Багатянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Багатянської сільської ради про визнання з нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, та складається із земельної ділянки площею 1,2095 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на АДРЕСА_1, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 23.02.2005 року, зареєстрованого за №01.05.521.00042. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що відсутній витяг з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Позивачка направила представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідач звернувся із заявою про визнання позову та розгляд справу у відсутність представника.

У судовому засіданні представник позивачки, не обмежена у повноваженнях, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Вислухавши представника позивачки, перевіривши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 23.02.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.05.521.00042, належала земельна ділянка, площею 1,2095 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на АДРЕСА_1.

21.05.1998 року ОСОБА_3 залишила заповіт, зареєстрований за №47, посвідчений Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, яким все своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось заповіла ОСОБА_2, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №40523513 від 28.05.2015 року, та копією заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,2095 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на АДРЕСА_1.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3, що підтверджено довідкою №1849 від 16.09.2014 року, виданою Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України, не встановлено.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за №1463/02-14 від 04.06.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку.

Приймаючи до уваги, що відповідач, безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а також ту обставину, що іншої форми захисту позивач не має, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 158, 174, 197, 208, 209, 212 - 215, 218, 222 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Багатянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 23.02.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.05.521.00042, та складається із земельної ділянки площею 1,2095 га, розташованої на АДРЕСА_1, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л.І.Грубіян