Справа № 462/3391/14 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1046/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника Львівської міської ради ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами: заінтересованої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та представника Львівської міської ради ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту, -

в с т а н о в и л а:

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 у м. Львові з березня 2003 року і до часу відкриття спадщини 18.02.2014 року. У задоволенні вимоги про визнання заявника спадкоємцем четвертої черги по смерті ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду оскаржила заінтересована особа Залізнична РА ЛМР та представник Львівської міської ради ОСОБА_2.

У поданій апеляційній скарзі представник заінтересованої особи Залізничної РА ЛМР покликається на те, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, зазначає, що вимоги заявника, на його переконання повинні розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки із поданої заяви вбачається спір про право, так як сам заявник вказує у поданій заяві, що змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з метою оформлення права власності на нерухоме спадкове майно. Відтак, на думку представника Залізничної РА ЛМР ОСОБА_6 суд першої інстанції повинен був відмовити у відкритті провадження за такою заявою або залишити таку без розгляду під час судового розгляду цієї заяви. Крім того, зазначає, що суд невірно протрактував позицію представника Залізничної РА ЛМР ОСОБА_7 про часткове заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_3.

На підставі вказаного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести ухвалу про залишення заяви ОСОБА_3 без розгляду.

Представник Львівської міської ради ОСОБА_2 у поданій апеляційній скарзі покликається на те, що на її думку, судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі, порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що із поданої ОСОБА_3 заяви вбачається спір про право на квартиру №88 на вул. Патона, 34 у м. Львові. Крім того, суд першої інстанції безпідставно, на її переконання, відмовив у залученні до участі у справі в якості заінтересованої особи Львівську міську раду, а відтак остання була позбавлена права захисту інтересів територіальної громади, права якої на спірну квартиру порушено в результаті ухвалення оскаржуваного рішення.

Зважаючи на вказане, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся в порядку окремого провадження до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання заявника спадкоємцем по смерті ОСОБА_5. При цьому заінтересованою особою вказав Залізничну РА ЛМР (а.с.2-4).

Оскаржуваним рішенням вказану заяву задоволено частково та визнано факт спільного проживання заявника із ОСОБА_5 з березня 2003 року до моменту відкриття спадщини 18.02.2014 року (а.с.49).

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст.256 ЦПК України визначено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядає суд. Проте, згідно ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому слід врахувати, що в порядку Глави 6 Розділу IV ЦПК України розгляду підлягають справи про встановлення безспірних юридичних фактів, оскільки, згідно ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав у квартирі №88 в будинку №57 на вул. Патона у м. Львові (а.с.8-11).

Інших членів сімї разом з ним у вказаній квартирі не проживало. Відомості про наявність у ОСОБА_5 можливих спадкоємців у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Частиною 3 цієї статті встановлено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

На підставі вказаного, з врахуванням положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо органів, які представляють інтереси територіальної громади, колегія суддів вважає, що заінтересованою особою, серед іншого повинна була б бути Львівська міська рада.

Як вбачається із матеріалів справи у судовому засіданні 12.06.2014 року представник заінтересованої особи заявив клопотання про залучення заінтересованою особою Львівську міську раду, проте суд першої інстанції відмовив у задоволенні такого (а.с.22).

Також, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що представник заінтересованої особи вказав, що заявник, на його думку, не може бути спадкоємцем ОСОБА_5 та заперечив можливість визнання заявника таким (а.с.49).

Крім того, оцінюючи факт подання заінтересованою особою та Львівською міською радою апеляційної скарги на рішення суду та враховуючи аргументи таких апеляційних скарг, зокрема посилання у таких на існування спору про право колегія суддів розцінює як відсутність безспірності щодо факту, який просить встановити заявник.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України якщо під час розгляду справи про встановлення факту, що має юридичне значення буде виявлений спір про право суд залишає таку заяву без розгляду.

Розяснення застосування цієї норми міститься в абз.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до якого у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Крім того, відповідно до розяснень, наданих в абз.1 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно абзацу 2 п.2 цієї ж постанови якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. В абзаці 3 цього ж пункту розяснено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження зясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) залишає заяву без розгляду та розяснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без розгляду, а оскаржуване рішення скасуванню.

Керуючись 303, 304, п.4 ч.1 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Апеляційну скаргу представника Львівської міської ради ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 жовтня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту скасувати.

Заяву ОСОБА_3 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкоємцем ОСОБА_5 у м. Львові з березня 2003 року і до часу відкриття спадщини 18 лютого 2014 року та визнання ОСОБА_3 спадкоємцем по смерті ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_8