30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Бондар Олени Вячеславівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У вересні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором НОМЕР_1 від 19.07.2007 в розмірі 19 002,23 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Бондар О.В. просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа 755/23174/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2317/2015
Головуючий у суді першої інстанції Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) НОМЕР_1, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 овердрафт шляхом кредитування поточного рахунку № НОМЕР_2, відкритого в Оболонському відділенні ЗАТ «ОТП Банк» в розмірі ліміту овердрафта, який становить 13 300,00 грн., із сплатою відсотків за користування непростроченим кредитом в розмірі 26% річних, за користування простроченим кредитом до повернення - 36% річних.

Із п. 2.1 зазначеного договору вбачається, що цільовим використанням кредиту є здійснення позичальником безготівкових платежів з поточного рахунку для виконання позичальником своїх зобов'язань перед страховиком щодо сплати страхових премій (платежів) за договором страхування; погашення відсотків за користування непростроченим кредитом; сплати комісій банку згідно затверджених тарифів за виконання операцій, визначених п. 2.1.1 цього договору.

Із п. 8.1 договору вбачається, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 13.03.2013 року ОСОБА_2 має заборгованість перед позивачем за спірним договором в сумі 19 002,23 грн., з яких: 9 905,94 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 9 096,29 грн. - сума несплачених відсотків за користування кредитом.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 19.07.2007 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL-005/094/2007, за умовами якого ОСОБА_2 отримав від ЗАТ «ОТП Банк» кредит в сумі 50 986,00 швейцарських франків на придбання автомобіля із строком повернення 19.07.2013 зі сплатою відсотків в розмірі 708,14 швейцарських франків плюс суми нарахованих відсотків на дату платежу, які складаються з фіксованого відсотку 9,99% плюс FIDR.

Судом встановлено, що по договору НОМЕР_1 від 19.07.2007 та по договору № CL-005/094/2007 від 19.07.2007 ОСОБА_2 було відкрито один поточний рахунок № НОМЕР_2.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог суду першої інстанції виходив із того, що банк не мав підстав, не мав доручення від відповідача для перерахування коштів до страхової компанії з відкритого ними ж рахунку. Крім цього, стороною позивача не було надано належних допустимих доказів та розрахунків вказаної заборгованості. А також, суд першої інстанції посилається на те, що предметом спору є договір, який є невід'ємною частиною іншого договору, одним цілим з ним, і який позивачу не передано банком, або відносно передачі якого позивачем не надано жодного доказу до справи. Тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 було використано право, передбачене п. 2.1. договору про кредитування поточного рахунку (овердрафт) НОМЕР_1 від 19.07.2007, а саме 25.07.2008 здійснено безготівковий платіж в сумі 9996,00 грн. з поточного рахунку для виконання своїх зобов'язань перед страховиком щодо оплати страхових премій за договором добровільного страхування наземного транспорту № 06/0026423/1006/08 від 16.07.2008, про що свідчить виписка по рахунку № НОМЕР_2, в якій вказано, що грошові кошти в сумі 9996,00 грн. - це сплата страхової премії згідно договору страхування № 06/0026423/1006/08 від 16.07.2008 (том І а.с. 88).

Із п. п. 5.5, 5.5.1, 5.5.2 спірного договору вбачається, що банк має право на договірне списання коштів з поточного рахунку позичальника для оплати в повному обсязі чи в частині платіжних вимог страховика. Включенням в договір цього пункту позичальник надає банку доручення на договірне списання. Таке доручення підлягає виконанню банком за умови надання страховиком до банку договору страхування, а також платіжних вимог, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства та в сумі, яка дорівнює сумі зобов'язань позичальника за договорами страхування, строк виконання яких настав. Страховик є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню, договірне списання може здійснюватися з поточного рахунку позичальника.

Згідно п. 17 договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/0026423/1006/08 від 16.07.2008 (том І а.с. 209-212) ОСОБА_2 повинен був сплатити страхову премію у сумі 9996,00 грн. терміном до 18.07.2008, проте такої оплати ОСОБА_2 не здійснив.

Тому, на платіжну вимогу страховика № 1 від 16.07.2008 (том І а.с. 208), яка була отримана банком 23.07.2008, шляхом договірного списання банком було здійснено оплату страхової премії у розмірі 9996,00 грн., про що свідчить виписка по рахунку № НОМЕР_2.

Враховуючи викладене, колегією суддів встановлено, що банк мав усі підстави для здійснення страхового платежу відповідно до вимог п. п. 5.5, 5.5.1 договору овердрафту, про що свідчить платіжна вимога страховика та договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0026423/1006/08 від 16.07.2008, при цьому, ОСОБА_2, підписавши договір овердрафту, погодився з усіма його умовами, зокрема, і з п. п. 5.5 та 5.5.1 зазначеного договору. Тому, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що позивачем не надано доказів надання банку доручення ОСОБА_2 на здійснення оплати страхової премії.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не було надано належних допустимих доказів та розрахунків вказаної заборгованості, оскільки в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості станом на 13.03.2013, підписаний директором операційної діяльності та начальником відділу операційного супроводження та скріплений печаткою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (том І а.с. 8), крім того, в матеріалах справи наявна виписка по рахунку № НОМЕР_2, в якій відображено нарахування відсотків за період з 01.07.2007 по 27.01.2012 (том І а.с. 88-171).

Що стосується висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що предметом спору є договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб № 005/1573/07 від 19.07.2007, який є невід'ємною частиною іншого договору, одним цілим з ним, і який позивачу не передано банком, або відносно передачі якого позивачем не надано жодного доказу до справи, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду справи, предметом спору у даній справі є договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) НОМЕР_1 від 19.07.2007, щодо договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті для фізичних осіб № 005/1573/07 від 19.07.2007 позовні вимоги не заявлялися, тому даний договір не може виступати предметом спору в даному випадку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 13.03.2013, загальна сума простроченої заборгованості становить 19 002,23 грн., з яких: 9 905,94 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 9 096,29 - відсотки за користування кредитом.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки предметом спору є договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт) НОМЕР_1 від 19.07.2007, умовами якого чітко встановлено право банку на договірне списання коштів з поточного рахунку позичальника для оплати страхової премії, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем внаслідок неналежного виконання зобов'язань за спірним договором.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про наявність всіх підстав для задоволення позовних вимог шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за договором кредитування поточного рахунку (овердрафт) НОМЕР_1 від 19.07.2007 в сумі 19 002,23 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Бондар ОлениВячеславівни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором кредитування поточного рахунку (овердрафт) НОМЕР_1 від 19.07.2007 в сумі 19 002,23 грн. (дев'ятнадцять тисяч дві гривні 23 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий з бір в розмірі 351,20 грн. (триста п'ятдесят одну гривню 20 копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: