Справа № 708/948/2012
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Кондора Р.Ю., Чужі Ю.Г.

при секретарі - Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Перечинського районного суду від 14 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

2 серпня 2012 року публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивувало тим, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2919100 від 09 вересня 2011 року, застрахувало цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1, пов'язану із керуванням автомобіля НОМЕР_1.

12 вересня 2011 року в м. Ужгороді по вул. Боженка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який застрахував належний йому автомобіль за договором добровільного страхування у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

Постановою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2011 року встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні зазначеної ДТП.

ОСОБА_2 отримав від ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхове відшкодування за шкоду, заподіяну відповідачем ОСОБА_1 у сумі 45 529,99 грн., у зв'язку з чим страхова компанія «Країна» виплатила на користь страхової компанії «Провідна» грошові кошти у сумі 45 029,99 грн. та регресною вимогою від 29 травня 2012 року запропонувало відповідачу добровільно відшкодувати понесені витрати, проте ОСОБА_1 відмовився від виконання такої вимоги. Оскільки відповідачем не було повідомлено страховика про настання страхового випадку у встановлений законодавством строк, то він набув право на стягнення з відповідача виплачених сум страхового відшкодування.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути на свою користь з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування у сумі 45 029,99 грн..

Заочним рішенням Перечинського районного суду від 20 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2013 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» 45029,99 грн. страхового відшкодування та 540 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 лютого 2014 року заочне рішення Перечинського районного суду від 20 грудня 2012 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Перечинського районного суду від 14 травня 2015 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати оскаржуване ним рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам по справі, що суперечать один одному, а саме: довідка ПрАТ «МТС», надана відповідачем, вказує, що дзвінок на гарячу лінію страхової компанії був, а довідка ПАТ «Укртелеком», який є оператором вказаної гарячої телефонної лінії, стверджує, що такого дзвінка не було, та безпідставно не взято до уваги доводи позивача про те, що відповідач не повідомив його належним чином про настання страхового випадку, а відтак, у позивача є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

В запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що судом першої інстанції було встановлено факт здійснення телефонного дзвінка-повідомлення страховика про настання страхового випадку і те, що особисто водій з поважних причин не мав змоги виконати свій обов'язок по повідомленню про страховий випадок, що підтверджено медичними довідками, а тому зроблено вірні висновки та обгрунтовано відмовлено в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Апеляційний суд вважає за можливе відповідно до ст. 305 ЦПК України розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 197 ЦПК).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як матеріалами справи так і судом встановлено, що 9 вересня 2011 року між ПАТ СК «Країна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2919100 щодо автомобіля НОМЕР_1 (а.с. 6 т. 1).

Встановлено, що 12 вересня 2011 року в м. Ужгороді, по вул. Боженка, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який застрахував належний йому автомобіль за договором добровільного страхування у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (а.с. 7 т. 1).

Вина водія ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 вересня 2011 року, встановлена постановою судді Перечинського районного суду від 17 жовтня 2011 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Судом встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного ушкодженням автомобіля НОМЕР_2, згідно звіту № 26-01/09/11 оцінювача виготовленого на замовлення СК «Провідна» від 21.09.2011 року складає 46 780,00 грн. (а.с. 9 - 14 т. 1).

Також встановлено, що на вимогу ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до платіжного доручення № 87 від 28 квітня 2012 року ПАТ СК «Країна» перерахувала страхове відшкодування в сумі 45029,99 грн. на оплату збитків, що були заподіяні внаслідок ДТП з вини ОСОБА_1 належному ОСОБА_2 автомобілю (а.с.23 т. 1).

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", чинного на час скоєння ДТП, учасники ДТП зобов'язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, повідомити страховика, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ч. "ґ" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судових засіданнях, про страховий випадок страхова компанія була повідомлена в телефонному режимі 12 вересня 2011 року о 21.18 год. дзвінком на гарячу лінію СК «Країна» вчиненим сином відповідача ОСОБА_4, що підтверджується повідомленням ПрАТ «МТС Україна» від 03 червня 2013 року (а.с. 118 т. 1), згідно якого 12 вересня 2011 року о 21.18 год. з абонентського номера НОМЕР_3 здійснювався дзвінок на номер гарячої телефонної лінії ПАТ «СК «Країна» 080-050-04-67 з тривалістю розмови 03 хв. 15 сек. та показами свідка ОСОБА_4.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вірно виходив з того, що вимоги п. п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем порушено не було, оскільки ОСОБА_1 вжив заходів для невідкладного повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - ПАТ «Страхова компанія «Країна» - про настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому відсутні правові підстави для стягнення із нього на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вищезазначений телефоний дзвінок є належним повідомленням страхової компанії про страховий випадок, а тому слід вважати, що відповідач вжив заходів для невідкладного повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - ПАТ «Страхова компанія «Країна» про настання дорожньо-транспортної пригоди, тобто виконав вимоги п. п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, як вбачається із дублікату талону № 9054 (414) травматологічного пункту Ужгородської центральної міської клінічної лікарні (а.с. 79 т. 1), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_1 отримав забійну рану лівого колінного суглобу, забій грудної клітини та забійну рану язика, тобто самостійно повідомити про ДТП страховика він не міг, що підтверджується медичними документами, але в день ДТП це належним чином зробив його син ОСОБА_5, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги повідомлення ПАТ «Укртелеком» № 295/801300/93-800000-106 від 12 липня 2013 року про те, що дзвінків на телефонні номери позивача з абонентського номеру НОМЕР_3 в період з 12 по 15 вересня 2011 року не виявлено (а.с. 78 т. 1), оскільки таке не є належним доказом відсутності такого дзвінка.

Розглянувши регресну вимогу страховика, ОСОБА_1 у червні 2012 року надіслав лист ПАТ «СК Країна», в якому вказав, що постановою судді Перечинського районного суду від 10 листопада 2011 року провадження у адміністративній справі щодо нього, ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 ст. КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (т.1 а.с. 26) і це підтверджується копією постанови.

З позовної заяви ПАТ «Страхова компанія «Країна» вбачається, що позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу пред'явлено з підстав, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а не з підстав керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння

Отже, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального й процесуального права, а тому не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки належними доказами в суді встановлено, що страховик належним чином був повідомлений про настання страхового випадку.

З огляду на викладене й на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу позивача слід відхилити як необгрунтовану та безпідставну й залишити без змін рішення суду першої інстанції

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: