Справа № 161/4087/15-ц Провадження № 22-ц/773/1429/15 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Категорія: 50 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А. ,

суддів - Шевчук Л.Я.,Киці С.І.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю : позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2015 року в даній справі позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено частково.

Постановлено шлюб між громадянкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Лище Луцького району Волинської області та громадянином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем с. Воротнів Луцького району Волинської області, зареєстрований 30.10.2005 року Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 12 - розірвати.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання судових витрат, рішення в частині про стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

В решті заявлених вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням в частині визначеного розміру аліментів відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу де зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано його матеріальне становице, в зв'язку з чим вважає, що суд дійшов хибного висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з нього по 2000 грн. аліментів щомісячно на кожну дитину. Просить рішення суду першої інстанції змінити та стягувати аліменти в розмірі по 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та заперечувала проти її задоволення, представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.10.2005 року Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області, актовий запис № 12, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В частині розірвання шлюбу суд першої інстанції надав обставинам, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, правильну юридичну оцінку, сторони в цій частині рішення не оспорюють, а тому колегія суддів в цій частині рішення не переглядає.

Із свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 16.11.2010 року та НОМЕР_3 від 16.11.2010 року вбачається, що відповідач по справі є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 5-6).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Згідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу утримання дітей та розміру аліментів, то суд першої інстанції правильно задоволив позов про стягнення аліментів з батька на користь матері, з якою постійно проживають неповнолітні діти.

Посилаючись на те, що відповідач свій обов'язок по утриманню дітей належним чином не виконує, неповнолітні діти проживають з матір'ю та перебувають на її повному утриманні, судом встановлений розмір стягнення аліментів 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. При цьому, судом враховано пояснення відповідача про отримання ним середньомісячного доходу в розмірі 10000 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача в користь позивача на утримання дитини та вірно обрав спосіб стягнення аліментів, присудивши їх стягнення у твердій грошовій сумі, враховуючи, що платник має нерегулярний, мінливий дохід.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме по 2000 грн. аліментів щомісячно на кожну дитину, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги ст. 182 СК України, не в повній мірі врахував матеріальне становище платника аліментів та його реальну спроможність сплачувати аліменти у заявленому в позові розмірі, який з точки зору звичайних потреб неповнолітніх дітей та матеріальної спроможності відповідача є іншим від виду стягнення, визнаного відповідачем та о

бов»язку обох батьків утримувати дітей.

Наведене свідчить про те, що суд, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та зробив передчасний висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю, не перевіривши зазначені обставини належними та допустимими доказами відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 11 ст. 60 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_1 при апеляційному розгляді справи не заперечив факт тимчасового працевлаштування відповідача ОСОБА_3 в м. Гданську (Польща) та отримання річного прибутку в межах 30000 - 40000 тис. грн.. Оскільки зазначені сторонами обставини колегія суддів позбавлена можливості перевірити належним та допустимими заходами тому, вважає, що оскаржуване рішення суду слід змінити в частині визначеного судом розміру аліментів, які підлягають стягненню в користь позивача на утримання дітей, і визначити цей розмір аліментів, з урахуванням вимог ст.ст. 182, 184 СК України - в розмірі 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Виходячи з встановленого прожиткового мінімуму для кожної дитини сторін відповідного віку та з рівності обов»язку обох батьків утримувати дітей, колегія суддів, вважає такий розмір аліментів обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги є довільним тлумаченням вимог норм матеріального законодавства та встановлених обставин справи які були предметом дослідження суду першої інстанції і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2015 року рішення в частині визначеного судом розміру аліментів, що підлягають стягненню, змінити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі по 750 (сімсот п»ятдесят) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: