АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М. , Кулянди М.І.

секретар Паучек І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 4 лютого 2015 року,

встановила:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту від 23 травня 2008 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1

Посилався на те, що 23 травня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання позивачу кредиту в сумі 24 000 доларів США.

Вважає, що кредитний договір не відповідає вимогам закону, а саме у вищевказаному договір не встановлений строк його дії.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 4 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що сторони укладаючи спірний договір досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Будь-яких доказів, які б вказували на недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину вимог діючого законодавства позивачем не надано. В договорі обумовлено строк виконання зобов'язання.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 2 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII порядок визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це вірно встановлено судом першої інстанції 23 травня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання позивачу кредиту в сумі 24 000 доларів США.

Колегія суддів вважає правильним висновок суд про те, що підстави для визнання недійсним спірного кредитного договору відсутні.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що строк дії спірного кредитного договору не встановлено.

Згідно пункту 1.2.2. кредитного договору від 23 травня 2008 року вбачається, що позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 22 березня 2018 року, якщо тільки не застосовується термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. договору (а.с.4).

Таким чином у спірному кредитному договорі встановлений строк його дії до 22 березня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 4 лютого 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: