АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 41(1) інстанції - Іванов С.М.
Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі - Іванюк О.В.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу (треті особи - комунальне житлове підприємство № 6, сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Інгулецького РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області) про визнання членами сім'ї померлих наймачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2007 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 та просили визнати їх членами сім?ї померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8, визнати за ними право користування квартирою АДРЕСА_1; зобов'язати КЖП № 6 укласти з ними договір найму вищезазначеної квартири; визнати відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірною квартирою, а також зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1, а їх зареєструвати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що на прохання сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допомагали їм по господарству, готували їжу, прали. Після смерті ОСОБА_8, постійно стали проживати у квартирі, оскільки ОСОБА_7 був у безпорадному стані та потребував догляду. Вели спільне господарство, зробили у квартирі ремонт. Ховали ОСОБА_7 за власні кошти. За їх відсутністю відповідач ОСОБА_4 змінила у квартирі замки, внаслідок чого вони не можуть потрапити у квартиру, в якій залишились їх речі.

Ухвалою Інгулецького районного суду від 12 серпня 2009 року за заявою представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_2, ОСОБА_6 права користування житловим приміщенням, визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірною квартирою, зобов'язання КЖП № 6 укласти з позивачами договір найму вищезазначеної квартири та в частині зобов'язання відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1, а їх зареєструвати.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні їх позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на їх думку, судом помилкового застосовані норми ч. 4 ст. 25 ЦК України та зроблено помилкове посилання на неможливість задоволення позовних вимог у зв'язку з відсутністю в ст. 16 ЦК України такого способу захисту цивільних прав та інтересів; залишено поза увагою, що право власності у відповідача виникло вже під час розгляду даної справи в суді. Крім того, помилковими є і висновки суду про недоведеність позивачами факту їх постійного проживання у спірній квартирі разом з наймачами та здійснення ремонтних робіт, оскільки свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 фактично підтвердили, що вони з ОСОБА_7 мешкали в квартирі разом, доглядали за ним, робили ремонт в квартирі, що також підтверджено наданими ними накладними та товарними чеками на придбання будівельних матеріалів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1991 року в АДРЕСА_2 були зареєстровані та проживали наймач квартири ОСОБА_8 та її донька ОСОБА_4

З 1999 року в квартирі був зареєстрований в якості члена сім'ї наймача ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла наймач кватири ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 В квартирі залишилася зареєстрована донька померлого наймача ОСОБА_8 - ОСОБА_4, яка 26 грудня 2007 року отримала право власності на спірну квартиру .

Перелічені обставини підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Відмовляючи позивачам у задоволенні позову, а саме у визнанні їх членами померлих наймачів, суд обґрунтовано посилався на те, що позивачі не надали суду доказів на підтвердження того, що вони, протягом певного часу постійно проживали у спірній квартирі разом з ОСОБА_8, ОСОБА_7 і вели з ними спільне господарство, та були членами їх сім'ї.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та наданим сторонами доказам.

Доводи позивачів про те, що вони були членами сім'ї наймача ОСОБА_8 спростовуються їх позовною заявою та подальшими поясненнями, згідно яких вони з 2003 року до дня смерті ОСОБА_8 відвідували ОСОБА_8 і ОСОБА_7, допомагали їм по господарству, готували їжу тощо.

Доводи ж позивачів про те, що з квітня 2006 року по день смерті ОСОБА_7 вони з останнім постійно мешкали у спірній квартирі, вели з ним спільне господарство, безпідставні, оскільки ними не надано доказів того, що їх взаємовідносини з ОСОБА_7 носили сімейний характер, що мало місце ведення спільного господарства, спільні сімейні витрати тощо.

На підтвердження факту, що позивачі були членами сім'ї померлих наймачів, ними надані товарні чеки на придбання будівельних матеріалів, які з їх пояснень були використані ними на ремонт спірної квартири. Однак дані товарні чеки не можуть служити доказами того, що позивачі були членами сім'ї ОСОБА_7, оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а вказані товарні чеки датовані 10 серпня 2007 року.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачам у позові вірно врахував положення ст. 64 ЖК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 р. із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 р., №13 від 25.12.1992 р, №15 від 25.05.1998 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України», однак посилання суду в мотивувальній частині рішення, що не вбачається правових підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи положення ч. 4 ст. 25, ст. 16 ЦК України помилкові, оскільки відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України вказані в другій групі інші особи членами сім'ї наймача можуть бути визнані, при наявності спору за рішенням суду, а тому посилання суду на ч. 4 ст.25, 16 ЦК України підлягають виключенню із мотивувальної частини рішення.

Інші доводи позивачів спростовуються матеріалами справи та мотивованими висновками суду, викладеними у рішенні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: В.П.Турік

Л.А. Братіщева