Справа № 214/7090/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

14 вересня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 63 500 грн. 00 коп., на рахунок 0301 в ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 ідентифікаційний код юридичної особи 31232558, який належить ТОВ «Інтерграндкапітал+», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 82.

В обґрунтування заяви вказав, що 15 серпня 2015 року між ним та ТОВ «Інтерграндкапітал+» (далі-відповідач) було укладено договір майнового лізингу № 805283 з додатками (далі-договір), згідно якого предметом лізингу по даному договору є: Кіа Sportage.

Відповідно до умов договору лізингодавець (відповідач) бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (Кіа Sportage, зазначений у специфікації, що є додатком № 4 до договору) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на умовах, передбачених договором.

На офіційному сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфер ринків фінансових послуг відсутня будь-яка інформація щодо ТОВ «Інтерграндкапітал+», а в Переліку осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги станом на 02.07.2015 року відсутнє таке ТОВ «Інтерграндкапітал+», ЕДРПОУ 31232558. Тобто відповідач не отримував дозвільного документу, а саме,довідки на право займатися лізинговою діяльністю.

Відповідач ввів позивача в оману з приводу того, що має право надання послуг з фінансового лізингу та фактично не мав права укладати даний договір. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 12.11 Договору, у випадку його розірвання лізингоодержувачем, лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку вартість фінансування поверненню не підлягає. Тобто відповідач не має наміру повертати кошти в добровільному порядку.

Крім того, позивач звернувся до суду із вимогами, що мають матеріальний характер, предметом яких є грошова сума в розмірі 63 500 грн., що є значними для позивача коштами. Майновий стан та платоспроможність ТОВ «Інтерграндкапітал+» викликають сумніви щодо можливості виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 63 500 грн., враховуючи, що відповідач може відчужити все своє майно або перевести всі грошові суми зі свого розрахункового рахунку на інший.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК (1618-15) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, встановлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

В зв'язку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, вважає, що необхідно вжити заходів щодо забезпечення позову за заявою позивача при зверненні до суду з позовом до ТОВ «Інтерграндкапітал+» про захист прав споживача, визнання договору майнового лізингу недійсним, та стягнення коштів, та накласти арешт в межах суми позовних вимог.

У судове засідання, згідно ст. 153 ч.1 ЦПК України, ніхто не викликався.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд вважає, що з метою гарантування реальної можливості захистити права позивача ОСОБА_1, для виконання рішення суду, необхідно вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ст. 152 ч. 1 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі накладенням арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами. Згідно ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Суд вважає, що співмірним та достатнім заходом забезпечення даного позову є накладенням арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві ТОВ «Інтерграндкапітал+».

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає можливим задовольнити заяву повністю.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 63 500 грн. 00 коп., на рахунок 0301 в ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 ідентифікаційний код юридичної особи 31232558, який належить ТОВ «Інтерграндкапітал+», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 82.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя : В.М.Прасолов