АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5258/15 Головуючий 1 інстанції - Короткий І.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітка В.М., Коровіна С.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року по справі за позовом кредитної спілки «Фінансова підтримка» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року кредитна спілка «Фінансова підтримка» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 25 квітня 2013 року між КС «Фінансова підтримка» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №652К, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 253019,50 грн. на купівлю транспортного засобу і страховий платіж за страхування від нещасного випадку, зі строком повернення до 24 квітня 2020 року, зі сплатою 19,9% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами того ж дня було укладено договір застави, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала кредитній спілці в заставу транспортний засіб, який належить їй на праві власності, а саме автомобіль марки МАZDА моделі СХ-5, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 15 серпня 2014 року допустила заборгованість у сумі 247414,40 грн., з яких: 239083,62 грн. - заборгованість за кредитом; 8330,78 грн. - заборгованість за відсотками.

Просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитом у сумі 247414,40 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2474,14 грн.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС «Фінансова підтримка» 247414,40 грн. боргу та 2474,14 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати. При цьому посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заборгованість за договором на сьогоднішній день відсутня.

КС «Фінансова підтримка» рішення суду не оскаржила. Подала письмові заперечення на апеляційну скаргу. Вважала її безпідставною, а рішення суду - законним і обґрунтованим.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги кредитної спілки суд першої інстанції виходив з доведеності заборгованості позичальниці перед установою.

Судова колегія апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Встановлено, що 25 квітня 2013 року між КС «Фінансова підтримка» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №652К, за умовами якого позивач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 253019,50 грн. строком до 24 квітня 2020 року, зі сплатою 19,9% річних за користування кредитом (а.с.10-12).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала та неодноразово порушувала графік погашення кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Станом на 15 серпня 2014 року заборгованість складає 247414,40 грн., з яких: 239083,62 грн. - заборгованість за кредитом; 8330,78 грн. - заборгованість за відсотками. Вказаний розрахунок ОСОБА_3 не спростований ( а.с. 5 ).

Згідно положень частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов та стягнув з ОСОБА_3 на користь КС «Фінансова підтримка» заборгованість за кредитним договором у визначеній сумі.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі та її представника в суді апеляційної інстанції на те, що борг виник через знаходження ОСОБА_3 за межами країни в зв'язку з лікуванням, а також те, що на сьогоднішній день заборгованість за договором взагалі відсутня, судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Наявність заборгованості на момент винесення рішення ОСОБА_3 не заперечує. Той факт, що відповідачка після ухвалення судом рішення сплатила заборгованість на висновки суду не впливає та може бути враховано при виконанні рішення.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року -

залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді