Провадження № 2/641/1206/2015 Справа № 641/2936/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Григор′єва Б.П.

при секретарі - Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: АТ «Просто-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: АТ «Просто-страхування» про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.10.2014 року приблизно о 19 год 33 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Тойота Авенсіс», державний номер НОМЕР_1, по пр.. Г. Сталінграду біля будинку 17 в м. Харкові не вибрала безпечної швидкості руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 року ОСОБА_2 визнано винною в дорожньо-транспортній пригоді і притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілю позивача спричинені механічні ушкодження, розмір матеріальної шкоди, згідно звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 345/10/2014 складає 20848 грн. 25 коп., однак дана сума недостатня для покриття фактичного розміру шкоди, тому для проведення ремонтних робіт було доплачено на СТО недостатні кошти у розмірі 7010,35 грн., які він просить стягнути з відповідача. Окрім цього просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, зазначаючи , що в результаті ДТП нім не мав можливості використовувати автомобіль, тривалий час йому довелось користуватись громадським транспортом, багато справ, які потребували пересування автомобілем, прийшлось перенести, а від деяких відмовитись, довелось витратити багато часу на звернення до страхової компанії, суду, постійно засмучували думки про пошкоджений автомобіль, був порушений його звичний життєвий уклад.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що ОСОБА_2 була притягнена до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за порушення правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, сума відшкодування її полісу обов'язкового страхування № 7975372 складає 50000,00 грн., експертом АТ «Просто-страхування» було проведено визначення матеріального збитку завданого автомобілю позивача, яке склало 20348,25 грн., страховою компанією дану суму було сплачено на користь ОСОБА_1 В подальшому позивач замовив у ФОП ОСОБА_3 деталі та здійснив ремонт автомобіля, надавши акт про надання послуг № 6736 від 17.02.2015 року на суму 27858,60 грн. Вважає, що такі дії позичава порушили права відповідача, оскільки її як заінтересовану особу не було повідомлено ні про час, ні про місце, ні про сам факт проведення необхідних робіт. ОСОБА_2 було позбавлено можливості надати будь-які заперечення щодо правильності огляду транспортного засобу, заміни несправних деталей, дійсності ціни замовлених деталей. Акт про надання послуг № 6736 від 17.02.2015 року, складений між ФОП ОСОБА_3 та позивачем не може розцінюватися як доказ по справі. В акті відсутній прямий зв'язок між ДТП та заміною пошкоджених деталей, також в акті зазначені деталі без маркування, відсутні заводські номери, коди товару, внаслідок чого не можливо перевірити дійсність такої ціни на товар, або висунути свої заперечення. Зроблені роботи та заміна деталей суперечать довідці з місця ДТП: були замінені деталі, пошкодження яких не було зафіксовано в довідці. Вважає, що наданий акт не може прийматись судом як доказ. Також позивач міг звернутись до страхової компанії за відшкодуванням витрат, оскільки ліміт страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. не був перевищений. Моральні страждання вважає надуманими, пошкодження авто не перешкоджали його експлуатації, АТ «Просто-страхування» у повному обсязі відшкодувало завдані збитки, тому моральних страждань позивачу не спричинено. Просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав письмові пояснення в яких пояснив, що 13.11.2013 року між ОСОБА_4 та АТ «Просто-страхування» був укладений договір № АС/7975372 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Тойота Авенсіс», держаний номер НОМЕР_1. 08.10.2014 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Авенсіс» державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася за вини ОСОБА_2 На виконання вимог закону, 13.10.2014 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля, з яким погодився позивач та на підставі цього складено звіт № 345/10/2014 від 21.11.2014 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 складає 20848,25 грн. АТ «Просто-страхування» відповідно до зазначеного звіту перерахувало на реквізити зазначені позивачем суму в розмірі 20848,25 грн. Вважає, що АТ «Просто-страхування» виконало взяті на себе зобов'язання відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 ст. 1187 ЦК України зокрема встановлює, що джерелом підвищенної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Матеріалами справи встановлено, що 08.10.2014 року приблизно о 19 год 33 хв. по пр.. Г. Сталінграда біля будинку № 7 в м. Харкові ОСОБА_2 керувала автомобілем «Тойота Авенсіс» державний номер НОМЕР_1, не вибрала безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу у результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдана матеріальна шкода.

Згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.10.2014 року зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Згідно дослідження спеціаліста-автотоварознавця звіт № 345/10/2014 визначено розмір матеріальної шкоди, спричинений власникові автомобіля „Хюндай державний номер НОМЕР_2 складає 20 848 грн. 25 коп. Дослідження позивачем оскаржено не було.

Згідно акту про надання послуг № 6736 від 17.02.2015 року наданого ФОП ОСОБА_3 вказано, що розмір відновувальних робіт автомобіля «Хюндай» складає, 27858,60 грн.

Згідно платіжного доручення № 31679 від 01.12.2014 року ФОП ОСОБА_3 перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 20848,25 грн. від платника АТ «Просто-страхування».

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач посилається на ст. 1194 ЦК України, згідно якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), але згідно страхового полісу № АС/7975372 від 13.11.2013 року максимальний розмір страхового відшкодування становить 50000,00 грн., розмір шкоди завданої автомобілю позивача, визначеного дослідженням складає 20848,25 грн., а визначений позивачем 27858, 60 грн., тому суд вважає помилковим посилання позивача на ст. 1194 ЦК України, оскільки розмір страхового відшкодування, розмір заявленого позову, не перевищує ліміт страхової відповідальності. Позивач до АТ «Просто-страхування» з заявою про відшкодування додаткових витрат на відновлення автомобілю не звертався.

Як вбачається з тексту позовної заяви, так було встановлено і в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем відсутній спір. Відповідно до вимог ст. 30 ЦПК України спором визнаються будь-які непорозуміння між суб*єктами права і достатньою підставою для вступу у процес та набуття процесуального статусу позивача є його суб*єктивна впевненість, що права позивача порушені, оспорені чи невизнані саме відповідачем.

Позивач не надав суду доказів того, що саме відповідач ОСОБА_2 порушила його права та яким саме чином. Тобто позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача. Належним є відповідач, який дійсно є суб*єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Неналежність відповідача визначається нормами процесуального та матеріального права.

Судом позивачу роз'яснювалось право заявити клопотання про заміну відповідача, залучення співвідповідача, але ОСОБА_1 пояснив, що претензій до АТ «Просто-страхування» не має і таким правом не скористався.

В ході судового розгляду позивач не заявив клопотання про заміну неналежного відповідача на належного, залучення співвідповідача. Вимогами ст.33 ЦПК України врегульовано, що заміна неналежного відповідача на належного, залучення співвідповідача можливе лише за клопотанням позивача, а не за ініціативою суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана надати суду докази, на які вона посилається в якості обґрунтування та заперечення проти позовних вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд відмовляє позивачеві в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови № 4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв′язку з ушкодженням здоров′я, у порушенні нормальних життєвих зв′язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає ствердження позивача про спричинення йому моральної шкоди діями відповідача обґрунтованими, проте розмір спричиненої моральної шкоди позивачем завищений, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 1500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 30, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1500 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Б. П. Григор'єв