Провадження № 2/470/250/15
Справа № 470/712/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Березнегуватської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до Березнегуватської селищної ради у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами розташований по АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все належне йому на день смерті майно заповів позивачці. Але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння, що видане на ім'я покійного, містить не застережені виправлення у назві вулиці, на якій розташований будинок. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 27 серпня 2015 року до участі у справі у якості співвідповідача було залучено ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Березнегуватська селищна рада до суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважала що запис назви вулиці у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння ОСОБА_3 був вчинений помилково.

Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог позивачки не заперечував.

Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідачів надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи убачається, що на підставі рішення виконкому Березнегуватської селищної ради депутатів трудящих № 51 від 21 серпня 1964 року, виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради депутатів трудящих Баштанського району ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1, яке того ж дня було віднесене до селища міського типу. 22 серпня 1964 року на підставі зазначеного свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, право особистої власності ОСОБА_3 на домоволодіння було зареєстроване Березнегуватським бюро інвентаризації (а.с.10,14), заведена інвентарна справа № 113 та видана будинкова книга (а.с.17,18).

07 березня 1969 року у зазначене вище свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння було внесено виправлення назви вулиці, на якій розташований будинок з «Чапаєва» на «Орджонікідзе», яке засвідчене лише підписом та печаткою Березнегуватської селищної ради депутатів трудящих Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.10 на звороті), аналогічні виправлення були внесені також на титульні листи інвентарної справи та будинкової книги.

За життя, а саме 15 вересня 2001 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 673 за яким все належне йому на день смерті майно заповів позивачці (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.6).

З копії спадкової справи № 52412000, зареєстрованої у Спадковому реєстрі 14.02.2012 року, державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори убачається, що позивачка та співвідповідач ОСОБА_2, у встановленому цивільним законодавством порядку подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а отже спадщину у встановленому законом порядку прийняли. Інших спадкоємців першої черги немає (а.с.7-8,25-26). 27 лютого 2014 року позивачка та ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, при цьому позивачка отримала свідоцтва як спадкоємиця за заповітом, а відповідач як спадкоємець за законом, що має право на обов'язкову частку у спадщині (а.с.34-39).

Однак, 26.04.2015 року завідувачем Снігурівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у вчиненні іншої нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку з наявністю у правовстановлюючому документі не застережених виправлень (а.с.11).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З довідки Березнегуватської селищної ради від 28.03.2014 року № 623 слідує, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований з 05.03.1946 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку по АДРЕСА_1 Право власності на вказаний будинок по АДРЕСА_1, а не по вул. Чапаєва,4 було зареєстроване за померлим, що підтверджується довідкою Березнегуватської філії комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.02.2014 року № 4, а тому та обставина, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння видане ОСОБА_3 містить належним чином не застережені виправлення, дублікат якого на сьогодні, отримати не можливо, не може бути перешкодою для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок що залишився після смерті її діда ОСОБА_3

На підставі ст ЦПК України в разі визнання позову відповідачами суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Березнегуватської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова