31.08.2015 Справа № 756/2820/14-ц
Справа № 756/2820/14-ц
Провадження № 2/756/85/15
УХВАЛА

31 серпня 2015 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Богдан О.О.,

при секретарях Пождемі В.І., Каракаю О.В., Самойленко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Відділення «Київська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Відділення «Київська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, зменшення розміру пені та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ :

у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «ВТБ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R0В.

Згідно з п.2 кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб, з якими він ознайомився та погодився. Правила доступні для ознайомлення на сайті банку, а також у відділеннях банку.

Даний кредитний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов»язань згідно з цим договором в повному обсязі (п.7.4).

Відповідно до п.4.1 кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, НОМЕР_1 в Оболонському відділенні ПАТ «ВТБ БАНК». Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів.

Відповідно до п.1 кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти у користування в сумі 100000,00 грн. під 24 проценти річних на строк по 22.03.2017 року, чим виконав свої зобов»язання.

Згідно з п.3 кредитного договору, позичальник зобов»язується використати кредит виключно за таким цільовим призначенням : на споживчі потреби в інтересах сім»ї.

Всупереч вимогам кредитного договору позичальник не виконує належним чином свої зобов»язання за кредитним договором.

Зважаючи на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач на підставі п.4.3 кредитного договору набув право вимоги до відповідача, а у відповідача згідно п.п. 4.2, 4.5 кредитного договору, виникло зобов»язання повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, комісії та виконати інші зобов»язання за кредитним договором у повному обсязі.

Позивач направив позичальнику письмову вимогу №3963/100-2 від 16.12.2013 року щодо виконання порушеного зобов»язання за кредитним договором, проте на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідач не виконує належним чином свої зобов»язання за кредитним договором.

На підставі вимог ст.ст.1054, 1049, 1050, 526, 610, 611, 1048, 625 ЦК України позивач заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача суми заборгованості, яка станом на 27.01.2014 року становить 118996,16 грн., з них:

-88114,29 грн. - сума поточної заборгованості за кредитом;

-5738,86 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом;

-7096,72 грн. - сума простроченої заборгованості по сплаті процентів;

-1910,09 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів, нарахованих з 28.12.2013 року по 27.01.2014 року;

-40,15- сума трьох відсотків річних у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту;

-51,54 - сума трьох відсотків річних у зв»язку із порушенням зобов»язань щодо повернення процентів по кредиту;

-61,77 грн. - сума інфляційних витрат за порушення зобов»язань щодо повернення кредиту;

-76,76 грн. - сума інфляційних витрат за порушення зобов»язань щодо повернення процентів по кредиту;

-6760,00 грн. - сума простроченої заборгованості по комісії за управління кредитом (щомісячна);

-1690,00 грн. - сума поточної заборгованості по комісії за управління кредитом (щомісячна);

-2991,30 грн. - сума пенсі нарахована за несвоєчасну сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення;

-4464,68 - сума пені нарахована за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення.

На підставі викладеного та враховуючи наявність заборгованості за кредитним договором, обов»язок позичальника з погашення кредиту, процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів та інших платежів залишається невиконаним, позивач заявив позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 118996,16 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні 26.05.2014 року представником відповідача у справі подану зустрічний позов, який об»єднано з первісним.

Зустрічні позовні вимоги про захист прав споживачів, ОСОБА_1 обґрунтував наступним. 22.03.20113 року між ним та ПАТ «ВТБ БАНК» укладено договір споживчого кредиту №R0В. Кредитний договір укладено з 22.03.2013 року по 22.03.2017 року, отже строк виконання договору не настав. Умовами кредитного договору не передбачено такої підстави для дострокового розірвання договору як наявність заборгованості. Відповідальністю за прострочені платежі за умовами договору передбачено штрафні санкції. Таким чином, позивач за зустрічним позовом вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за даним договором є передчасними і не підлягають задоволенню.

Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає порушеними його права споживача, оскільки до умов договору включено п.4.10, за яким банк має право ініціювати перегляд та зміну розміру процентної ставки протягом строку дії цього договору у випадку зміни вартості залучення строкових коштів банками України згідно з офіційними даними НБУ, зміни облікової ставки НБУ, введення оподаткування банківських операцій з залучення строкових коштів, збільшення норм відрахувань до Фонду відрахувань фізичних осіб, збільшення рівня інфляції, зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України нормативно-правових актів або рішень, незалежних від волі сторін договору.

Визначено порядок повідомлення сторони договору та зазначено, що сторони досягли згоди що у разі не укладання договору про внесення змін до цього договору щодо зміни розміру процентної ставки, незважаючи на інші умови договору, через 60 днів з дати відправлення, у разі відправлення по пошті, або вручення, в разі доставки особисто листа з проектом договору про внесення змін до цього договору, строк повернення кредиту за цим договором вважається таким, що настав.

Позивач ОСОБА_1 вважає даний пункт договору дискримінаційним та таким, що підлягає визнанню недійсним.

Крім того, позивач вважає надмірно високими розміри пені за обслуговування кредиту та пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів та просить зменшити їх до 0 грн.

Також зазначив, що споживач не зобов»язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому споживач не зобов»язаний сплачувати інфляційні витрати та 3% річних.

На підставі викладеного ОСОБА_1 заявив позовну вимогу про визнання недійсним п.4.10 кредитного договору від 22.03.2013 року, укладеного між ним та ПАТ «ВТБ БАНК», зменшення суми пені за несвоєчасну сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,5% від суми боргу з 2991,30 грн. до 0 грн.; зменшення суми пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів в розмірі 0,5% від суми боргу з 4400,68 грн. до 0 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Проти зустрічного позову заперечував, вважає його необґрунтованим та безпідставним. Щодо начебто дискримінаційного пункту договору, представник банку пояснив, що він у відносинах з відповідачем не застосовувався, а отже його права жодним чином не порушені. Крім того, кредитор сам обрав контрагента та уклав договір з банком на даних умовах, які були на час отримання коштів для нього прийнятними. Банк не пропонував відповідачу змінити процентну ставку. Також зазначив, що всі вимоги банку ґрунтуються на умовах кредитного договору та ЦК України, в той час як сам кредитор не довів жодної з підстав зустрічного позову та не оспорює наявність заборгованості перед банком.

В судове засідання 31.08.2015 року представник позивача не з»явився, надав суду заяву з проханням закінчити розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, справа розглянута за участю представника відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову ПАТ «ВТБ БАНК» заперечувала, зустрічний позов підтримала, зазначила, що бажає ознайомитися з наданими представником позивача запереченнями, у зв»язку з чим просила оголосити перерву в розгляді справи.

В судовому засіданні 24.10.2014 року представник відповідача ОСОБА_1 проти первісного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала.

20.01.2015 року ОСОБА_1 збільшено позовні вимоги за зустрічним позовом. Посилаючись на порушення банком ст. 99 Конституції України, ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 524 ЦК України, позивач за зустрічним позовом зазначив, про несправедливість умови кредитного договору про видачу кредиту в іноземній валюті та заявив позовну вимогу про визнання договору кредиту між ним та ПАТ «ВТБ БАНК» недійсним, просив стягнути з банку компенсацію за завдану шкоду у розмірі 100000 грн. та розстрочити сплату судового збору.

В наступні судові засідання призначені на 21.01.15 року, 13.02.2015 року, 04.06.2015 року, 13.08.2015 року та 31.08.2015 року позивач за зустрічним позовом та його представник за довіреністю не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача ОСОБА_1 направлено до суду чергове повідомлення про відкладення розгляду справи з посиланням на подання апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження у справі та обов»язок суду направити справу до апеляційної інстанції.

Враховуючи належне повідомлення позивача за зустрічним позовом про розгляд справи та ненадання ним підтверджень про поважність причин його неявки до суду, суд вважає, що позивач повторно не з»явився у судове засідання без поважних причин.

Також суд враховує, що позивачем за зустрічним позовом чотири рази подавалась апеляційна скарга на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва про відкриття провадження, проте у призначені дні розгляду справи відповідач до суду не з»явився, така поведінка позивача за зустрічним позовом та одночасно відповідача у справі спрямована не на з»ясування істини у справі, а на штучне затягування строків її розгляду, що є невиправданим та неприпустимим.

Враховуючи вищезазначене суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

Провадження у справі за позовом ПАТ «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відкрито ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2014 року.

В судовому засіданні 26.05.2014 року представником відповідача у справі подано зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Відділення «Київська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, зменшення розміру пені та стягнення компенсації, який об»єднано з первісним.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з»явився до суду повторно в судові засідання 21.01.15 року, 13.02.2015 року, 04.06.2015 року, 13.08.2015 року та 31.08.2015 року без поважних причин.

Слід зазначити, що суд не вважає поважною причиною неявки в судове засідання подання вчетверте апеляційної скарги на ухвалу судді про відкриття провадження, оскільки на час надходження апеляційної скарги та на дату розгляду справи, справа оформлювалася для направлення до апеляційної інстанції..

Відповідно до пп..9 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до закінчення розгляду справи покинув судове засідання і не подав до суду заяви про розгляд за його відсутності.

Судом встановлено, що представником позивача за зустрічним позовом надані пояснення щодо заявлених вимог в судовому засіданні, проте в подальші судові засідання ні позивач за зустрічним позовом, ні його представник не з»являлись, доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надали, позивач покинув судове засідання та заяв про розгляд у їх відсутності не надав, зв»язку з чим зустрічний позов ОСОБА_1підлягає залишенню без розгляду.

Після усунення умов, що стали причиною залишення зустрічного позову без розгляду, ОСОБА_1 має право звернутися до суду з даними вимогами повторно.

На підставі викладеного та керуючись пп.. 9 ч.1 ст. 207, ст. 293 ЦПК України, суд -

ухвалив :

зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» в особі Відділення «Київська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, зменшення розміру пені та стягнення компенсації залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 5 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О. Богдан