Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1034/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Забуранний Р. А.
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.

за участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права оренди на земельну ділянку та скасування наказу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року і

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про визнання за ним права оренди на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства, площею 43,4877 га., розташовану на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області строком на 15 років та орендною платою в розмірі 5% від затвердженої грошової оцінки земельної ділянки; визнання незаконним та скасування п.1,2 Наказу Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області №11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 року.

Вимоги обґрунтовує фактом невизнання з боку головного управління Держземагенства в Кіровоградській області набутого ним права на створення фермерського господарства та права оренди земельною ділянкою, та порушенням головним управлінням Держземагенства в Кіровоградській області норм діючого законодавства України передбаченого ст.7 ЗУ «Про фермерське господарство», ст.31,122,123,134 Земельного Кодексу України, що призвело до порушення його конституційних прав визначених ст.13,19,14,42 Конституції України.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право оренди на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_1 для ведення фермерського господарства, площею 43,4877 га., розташовану на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської

області строком на 15 років та орендною платою у розмірі 5% від затвердженої грошової оцінки земельної ділянки. Визнано незаконним та скасувано пункти 1, 2 Наказу Головного управління Держземагенства в Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, третя особа ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд неправильно встановив обставини справи та, що справа підвідомча адміністративній юрисдикції.

Головне управління Державного земельного агентства у Кіровоградській області та ОСОБА_3, які належним чином були повідомленими про час та місце розгляду справ в судове засідання апеляційного суду не прибули.

Заслухавши доповідача, заперечення проти скарги представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з заявою до Новомиргородської районної Державної адміністрації про надання дозволу на створення фермерського господарства та розробку проекту відведення земельної ділянки для створення фермерського господарства.

Розпорядженням №546-р від 04 жовтня 2012 року Новомиргородської РДА ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності загальною площею 43,49 га. в оренда терміном п'ятнадцять років, для ведення фермерського господарства.(а.с. 19)

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач маючи відповідний дозвіл Новомиргородської РДА, подав для затвердження до головного управління Держземагенства в Кіровоградській області всю необхідну технічну документацію щодо відведення земельної ділянки, то він набув право на оренду земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 43,4877 га., розташованої на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Із матеріалів справи убачається, що згідно пункти 1, 2 Наказу головного управління Держземагенства в Кіровоградській області № 11-856/14-14-СГ від 25.07.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_3 та надано цій особі строком на 15 років в оренду земельну ділянку площею 43,4877 га. (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. (а.с. 88)

Суд першої інстанції розглянувши справу, в якій в якості відповідача позначено головне управління Держземагенства в Кіровоградській області, не звернув уваги на те, що спірна земельна ділянка вже знаходилася в оренді ОСОБА_3, та не з'ясував питання щодо залучення його як співвідповідача до участі в справі, тобто фактично вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не була відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи справу, не вирішив питання про залучення ОСОБА_3 як співвідповідача відповідно до ст. 33 ЦПК України, а замість цього, ухвалою від 06 січня 2015 року, залучив його у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову. (а.с. 212,122)

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу не може усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, оскільки не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не посилається на вищезгадані порушення норм процесуального права, проте апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

При цьому суд апеляційної інстанції не входить в оцінку доводів вимог позовної заяви так, як вони стосуються права особи на оренду земельної ділянки, яка не була залученою до участі в справі як співвідповідач.

За таких обставин, у зв'язку із порушенням процесуального права, судом першої інстанції не повністю з'ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених п. п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду Кіровоградської області -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до головного управління державного земельного агентства у Кіровоградській області, третя особа ОСОБА_3, про визнання права оренди на земельну ділянку та скасування наказу.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: