АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення сум банківського вкладу, відсотків та інфляційних втрат по договору, витрат і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з таким позовом, в якому уточнюючи свої позовні вимоги в ході судового розгляду справи посилався на те, що 15 січня 2014 року між позивачем і відповідачем було укладено договір депозитного вкладу, згідно якого в цей день в регіональному відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк", яке знаходиться в смт. Чорноморське філії Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", він передав ПАТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти в розмірі 15000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банка на термін вкладу - 12 місяців із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних та 18 січня 2014 року на цей рахунок зробив ще один вклад в розмірі 23500 доларів США, але після закінчення строку дії вказаного договору на його неодноразові звернення банк відмовляється повертати йому вказану суму вкладу з нарахованими відсотками, чим порушує його права і завдає значну матеріальну шкоду, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму вкладу за договором у розмірі 38795,34 доларів США, зобов'язати банк нарахувати та виплатити на його користь проценти за банківський вклад відповідно до умов договору, стягнути з відповідача на його користь неустойку за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 0,1% за кожен день прострочення з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року у розмірі 14199,09 доларів США і 3% річних за користування коштами з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року у розмірі 1167,05 доларів США, зобов'язати банк нарахувати та виплатити на його користь індекс інфляції з 01.03.2014 року по день фактичного повернення коштів і стягнути з банку витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та задовольнити його позов, посилаючись на неповне з'ясування і неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2014 року за укладеним між сторонами договором депозитного вкладу №SAMDNWFD100 в регіональному відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк", яке знаходиться в смт. Чорноморське філії Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", позивач передав ПАТ КБ "ПриватБанк" на поточний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 15000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банка на термін вкладу - 12 місяців із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою обумовлених річних та 18 січня 2014 року на цей же рахунок зробив ще один вклад в розмірі 23500 доларів США.

На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення сум банківського вкладу позивач представив до своєї позовної заяви ксерокопії договору депозитного вкладу №SAMDNWFD100 від 15 січня 2014 року «Вклад «Стандарт», квитанцій від 15 січня 2014 року і 18 січня 2014 року про внесення вкладів, які частково неможливо прочитати, виписки відкриття і поповнення депозиту за період з 14.02.2014 - 17.07.2014, довідки №22390384 від 28.05.2014 р. про наявність у ОСОБА_2 в ПАТ КБ "ПриватБанк" банківських рахунків (а.с.13,17-19), проте оригіналу договору і документів, що підтверджують внесення в банк грошової суми вкладу і відповідають вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, позивач не надав.

За таких обставин та виходячи з того, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів відкриття ним депозитного рахунку у відповідача, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитному рахунку на час розгляду справи, належним чином не довів дотримання ним порядку звернення до банку із заявою про повернення грошових вкладів, оскільки виплата грошових коштів по депозитним вкладам не проводиться за заявою надісланою поштою, а для отримання коштів по вкладу клієнт зобов'язаний особисто звернутися до відділення банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні заявлених позивачем вимог, керуючись названими нормами права.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про наявність всіх доказів в підтвердження заявлених ним вимог не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, а фактично зводяться до та повторного обґрунтування своїх позовних вимог з викладенням тих же обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, вважаючи надані позивачем документи такими, що не є належними та допустимими доказами на підтвердження його позову у розумінні вказаних вимог закону, а посилання скаржника на безпідставне обґрунтування судом свого рішення про відмову в позові тим, що відповідач не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території, оскільки судовим рішенням майновий комплекс Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" було передано в довірче управління АНО "ФЗВ", яке користується, володіє розпоряджається всім майном ПАТ КБ "ПриватБанк" на території АРК та міста Севастополя, з урахуванням вищенаведеного не мають правового значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору і бути підставами для скасування зазначеного рішення суду з ухваленням нового рішення по цій справі про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: