Головуючий суду 1 інстанції - Карягіна В.А.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 408/1838/15-ц
Провадження № 22ц/782/458/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Назарової М.В.

суддів Лозко Ю.П., Заіки В.В.,

при секретарі Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А :

11 червня 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 23450 грн. 53 коп. та компенсацію за період затримки розрахунку за період з 01 січня 2014 року по 8 червня 2015 року в сумі 17077 грн. 95 коп., посилаючись на те, що працював у відкритому акціонерному товаристві «Сільгосптехніка» з 22 жовтня 2002 року по 17 березня 2014 року у якості голови правління, звільнився за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки на день звільнення відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України та не розрахувався із ним внаслідок відсутності грошових коштів, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частин доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», Порядку № 159 вважає, що відповідач винен виплатити йому компенсацію за період затримки розрахунку за період з 01 січня 2014 року по 8 червня 2015 року.

Оскаржуваним рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 23450 грн. 53 коп. заборгованості по заробітній платі та на користь держави судовий збір 243,60 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить відмінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення компенсації у зв'язку з порушенням терміну виплати позовних вимог в цій частині.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову в оскаржуваній частині, суд першої інстанції з посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» вважав, що компенсаційні виплати не входять до фонду оплати праці, тому спори, що виникають з приводу виплати компенсації по даній справі відносяться до трудових спорів, на які поширюється тримісячний строк звернення до суду з дня, коли робітник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права відповідно до вимог ст.ст. 225, 238 КЗпП України. Позивачем цей строк пропущений, оскільки він як голова правління ще під час звільнення знав про порушення свого права на своєчасне отримання заробітної плати.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач перебував в трудових правовідносинах із відкритим акціонерним товариством «Сільгосптехніка» з 22 жовтня 2002 року до 17 березня 2014 року, працюючи у якості голови правління /а.с. 3-7/.

На час звільнення відповідач не провів остаточного розрахунку із позивачем, внаслідок чого станом на 12 вересня 2014 року ВАТ «Сільгосптехніка» має перед ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 23450 грн. 53 коп. /а.с. 10/, що складається із наступного: за березень 2013 р. - 1020,74 грн., за квітень 2013 р. - 20,24 грн., за травень 2013 р. - 558,48 грн., за червень 2013 р. - 1220,74 грн., за липень 2013 р. - 720,74 грн., за серпень 2013 р. - 1720,74 грн., за вересень 2013 р. - 720,74 грн., за жовтень 2013 р. - 1720,74 грн., за листопад 2013 р. - 1336,74 грн., за грудень 2013 р. - 1965,21 грн., за січень 2014 р. - 1474,92 грн., за лютий 2014 р. - 613,18 грн., за березень 2014 р. - 7856,82 грн.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати та в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не проведено повний розрахунок із позивачем на час звільнення, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь компенсації втрати частини заробітної плати за порушення строків її виплати.

Як йшлося вище, компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток - саме така правова позиція висловлена у справі № 6-43цс14 /Постанова Верховного Суду від 21.05.2014року /.

Оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами з березня 2013 року, то застосуванню до них підлягає і Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затверджений постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не

включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (Абзац другий пункту 4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 430 (430-2003-п) від 31.03.2003).

Згідно даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін (індекс інфляції) становить:

Квітень 2013 р. - 1,001, травень 2013 р. - 1,004, червень - 0,00, липень - 0,99, серпень 2013 р. - 0,993, вересень 2013 р. - 0,00, жовтень 2013 р. - 1,004, листопад - 1,002, грудень 2013 р. - 1,005;

Січень 2014 р. - 1,002, лютий 2014 р. - 1,006, березень 2014 р. - 1,022, квітень 2014 р. - 1,033, травень 2014 р. - 1,038, червень 2014 р. - 1,01, липень 2014 р. - 1,004, серпень 2014 р. - 1,008, вересень 2014 р. - 1,029, жовтень 2014 р. - 1,024, листопад 2014 р. - 1,019, грудень 2014 р. - 1,03/,

Січень 2015 р. - 1,031, лютий 2015 р. - 1,053, березень 2015 р. -1,108, квітень 2015 р. - 1,14, травень 2015 р. - 1,022/.

Розрахований згідно вказаних індексів розмір компенсації становить:

За березень 2013 р. - 1020,74 х 75,6:100=771,68 грн.,

За квітень 2013 р. - 1520,24 х 75,6:100=1149,30 грн.,

За травень 2013 р. - 558,48 х 75,5:100=421,65 грн.,

За червень 2013 р. - 1220,74 х 75,5:100=921,66 грн.,

За липень 2013 р. 1720,74 х 75,6:100=1300,88 грн.,

За серпень 2013 р. -1720,74 х 76,8:100=1321,11 грн.,

За вересень 2013 р. - 720,74 х 76,8 : 100 = 553,53 грн.,

За жовтень 2013 р. - 1720,74 х 76,17:100= 1310,69 грн.,

За листопад 2013 р. - 1336,74 х 75,81:100= 1013,38 грн.,

За грудень 2013 р. - 1965,21 х 74,94:100= 1472,73 грн.,

За січень 2014 р. - 1474,92 х 74,59:100= 1100,14 грн.,

За лютий 2014 р. - 613,18 х 73,55:100 = 450,99 грн.,

За березень 2014 р. 7856,82 х 69,81:100=5484,85 грн., а загалом на користь ОСОБА_2 з відповідача стягненню підлягає компенсація за порушення строків виплати заробітної плати за період з березня 2013 року по червень 2015 року 17272,59 грн.

Розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, судова колегія зауважує, що оскільки позивачем помилково розрахований розмір компенсації не за конкретні місяці, а загалом за 2013 та 2014 роки, стягненню підлягає саме вищезазначена сума, розрахована судом відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159, а збільшення розміру цього стягнення порівняно із розрахованим позивачем не є виходом за межі позовних вимог.

Заперечення відповідача на апеляційну скаргу щодо того, що оскільки заборгованість з приводу заробітної плати була допущена з вини позивача як голови правління, про що говорить припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Луганській області № 12-17-164/0009-0007 від 11.02.2014 року, тому вимоги про стягнення компенсації є необґрунтованими, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки в даному випадку спірні правовідносини з приводу оплати праці виникли між ОСОБА_2 як працівником та відповідачем як юридичною особою. Стягнення ж компенсації провадиться незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1/ неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2/ недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3/ невідповідність висновків суду обставинам справи;

4/ порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням зазначених обставин, діючи у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення на його користь компенсації за порушення строків виплати заробітної плати та ухваливши в цій частині нове рішення.

Керуючись ст.ст. 207, 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 10 липня 2015 року змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення на його користь компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відкритого акціонерного товариства «Сільгосптехніка» на користь ОСОБА_2 компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати у сумі 17790,88 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: