Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3896/15-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 53 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі матеріали за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Укртрансфармація» про зобов»язання сплатити єдиний соціальний внесок на загальнообов»язкове соціальне страхування на випадок безробіття та страховий внесок до Пенсійного фонду, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 11 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою судді від 11.06.2015 року позовна заява повернута позивачу для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначену ухвалу посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зазначає, що постійно проживає по АДРЕСА_1 та оскільки даний спір є трудовим, то вона має право визначати підсудність.

Перевіривши законність та обгрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Згідно ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частина 1 ст. 110 ЦПК України передбачає, що позови, які виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Пункт 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачає, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

- місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

- місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

- реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Статтею 6 вказаного закону передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Аналізуючи вказані норми права в їх сукупності, з урахуванням положень ч.8 ст. 8 ЦПК України (аналогія закону), колегія суддів приходить до висновку, що право визначення позивачем підсудності, пов»язане саме з його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Згідно змісту позовної заяви, відповідач знаходиться в м.Києві.

Посилання апелянта, що постійним місцем її проживання є м. Житомир, на правильність ухвали не впливає, оскільки вказане місце проживання не є зареєстрованим.

Як вбачається з копії паспорта позивача, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Посилання позивача на положення ч. 6 ст. 29 ЦПК України, згідно з яким фізична особа може мати кілька місць проживання, є надуманим, поскільки пред»явлення позову пов»язано саме з зареєстрованим місцем проживання..

Враховуючи ту обставину, що позивач не позбавлена можливості звернення до суду з даним позовом за місцем знаходження відповідача або зереєстрованим місцем свого проживання, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді