Справа № 219/4404/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.09.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Букрєй С.П.
при секретарі Смага Н.М.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договорів дарування жилого будинку від 19.06.1975 року та від 02.09.1999 року. Крім неї в будинку ще зареєстровані її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, правнучка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка була цивільною дружиною онука позивачки померлого ІНФОРМАЦІЯ_7. З 20.06.2013 року і по теперішній час ОСОБА_3 за даною адресою фактично не проживає. Наскільки відомо позивачці вона проживає в Автономній Республіці Крим та не має наміру повертатись. Незважаючи на те, що відповідачка є зареєстрованою у будинку позивачки вона не несе відповідних витрат за комунальні послуги та інші витрати на утримання будинку. Крім того, у зв'язку з її реєстрацією в будинку, позивачка позбавлена можливості оформити субсидію відповідно до чинного законодавства. Зазначене стало підставою для звернення до суду. Посилаючись на ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, представник позивача ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_3 права користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги на підставах поданого позову, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка у судове засідання жодного разу не з'явилась, про день розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно зі ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи.
Суд, з урахуванням думки представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі договорів дарування жилого будинку від 19.06.1975р. та від 02.09.1999 року ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12, 13-14).
Згідно копії Домової книги для прописки громадян, проживаючих в АДРЕСА_1 в даному будинку з 18.06.2013 року зареєстрована ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 21-23).
Згідно акту про не проживання від 02.06.2015 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 однак з 20.06.2013 року по теперішній час фактично за даною адресою не проживає (а.с.26).
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно пояснень представника позивача, відповідачка не мешкає за місцем реєстрації з 20 червня 2013 року, домовленості між власником житла та відповідачкою відносно її реєстрації у будинку нема. Діями відповідачки, яка є зареєстрованою у будинку, порушується право власності позивачки ОСОБА_2, яка не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних платежів.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 34 Постанови № 5 від 07.02.2014р. усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає, право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, з урахуванням встановленого в судовому засіданні, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 як колишній член сім'ї власника житла, в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 і її можливо позбавити права користування житловим приміщенням у зазначеному будинку. Тому позов представника позивачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 14, 60, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 34 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тобто ОСОБА_3 позбавити права користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1
Рішення виготовлено у повному обсязі 10 вересня 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя С.П.Букрєй