У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі (далі - УПФ України у м. Тернополі) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 28 жовтня 2003 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком. На підставі поданої ОСОБА_2 у березні 2009 року заяви її переведено на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, при цьому вона не подавала довідки державної податкової служби про неперебування на обліку як фізичної особи-підприємця. У 2015 році позивачу стало відомо, що із 19 жовтня 2005 року ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець, таким чином, статус непрацюючої пенсіонерки їй надано неправомірно і права на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника як непрацююча пенсіонерка вона не мала.

Просило стягнути із ОСОБА_2 6 393 грн 96 коп. безпідставно набутих коштів на підставі ст. ст. 1212, 1215 ЦК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ України у м. Тернополі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у позові відповідно до вимог ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів для встановлення факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів у розмірі 6 393 грн 96 коп., а також наявності рахункової помилки з боку відповідача, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Управлінню Пенсійного фонду України у м. Тернополі у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, за касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 14 липня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік