Справа № 152/749/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Мазур В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, що навчається,

встановив:

14.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, що навчається, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання останнього, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку у разі навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, зазначила, що з 1995 року по 2001 рік вона проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Вона та відповідач мають двох дітей, один з яких - ОСОБА_2 повнолітній, але навчається і потребує матеріальної допомоги та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до рішення Шаргородського районного суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_2, але, оскільки син повнолітній, то стягнення аліментів припинено.

Позивач у 2014 році вступив до Одеського політехнічного університету, є студентом першого курсу денного відділення, з терміном навчання з 2014 року по 2018 рік. На даний час позивач навчається на бюджетній основі.

Позивач не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, а відповідач не надає належної допомоги на утримання сина, тому ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги з боку батька.

Відповідач працездатний, фізично здоровий, може надавати кошти на утримання сина до досягнення ним 23-х років у випадку навчання, але від надання матеріальної допомоги добровільно ухиляється, тому позивач змушений звернутися до суду.

Так як їй не відомо, чи має відповідач постійне місце роботи та стабільний дохід, тому аліменти на утримання позивача просить стягнути в твердій грошовій сумі.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1, що діє за довіреністю від 30.03.2015 року, не з'явилися. Відповідно до заяви ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.27).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.24).

В судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому представник позивача та відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає, тому суд вважає, що справу можна розглянути без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи спір, суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_1 є батьком та матір'ю позивача ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Позивач ОСОБА_2 на даний час є повнолітнім (а.с.3).

Повнолітній син відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на І курсі денної форми навчання Одеського національного політехнічного університету на бюджетній основі. Термін навчання - до 31.07.2018 року.

Зазначені обставини, що встановлені судом, підтверджуються довідкою закладу освіти від 10.04.2015 року (а.с.7).

Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання.

Позивач ОСОБА_2 надав довіреність ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання, як на повнолітнього сина відповідача, що продовжує навчання.

На даний час, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку із чим позивач знаходиться на повному утриманні матері - ОСОБА_1, оскільки не працює у зв'язку з тим, що навчається на денній формі навчання.

Таким чином, судом встановлено, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання.

З позовної заяви вбачається, що відповідач працездатний та фізично здоровий. Вказані обставини не заперечуються відповідачем, оскільки заперечень щодо позову ОСОБА_3, на пропозицію, викладену в ухвалі суду від 14.05.2015 року, не надав, навпаки, надіслав до суду заяву про те, що позов визнає у повному обсязі (а.с.24).

Доказів того, що відповідач є непрацездатним, або що йому заборонено працювати, останнім суду не представлено, відтак, суд вважає, що ОСОБА_3, як батько позивача ОСОБА_2, не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на утримання сина, котрий потребує утримання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_2, який продовжує навчання.

Відтак, судом встановлено, що повнолітній син відповідача - ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, утримується матір'ю, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні позивача, який продовжує навчання, та, враховуючи, що відповідач є працездатним, не має протипоказань щодо працевлаштування, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно з ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ч.ч.1, 2 ст.200 СК України).

Статтями 182, 191 СК України, передбачено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, або частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 СК України).

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2, але не приймає участі в матеріальному утриманні сина, який продовжує навчання, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги, у зв'язку із чим право позивача на матеріальне утримання з боку батька порушено, та підлягає судовому захисту, а позов - підлягає задоволенню.

Суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, з метою стабільного забезпечення інтересів позивача, в розмірі 500 грн. на місяць, враховуючи, що позивач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а відповідач не висловив щодо цього заперечень.

Підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 182, 184, 191, 199, 200 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину, що навчається, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця АДРЕСА_2, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2, українця, громадянина України, аліменти на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утримання, у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 14.05.2015 року і до припинення ним навчання у навчальному закладі - Одеському національному політехнічному університеті, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. У разі припинення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчання у навчальному закладі, стягнення аліментів на його утримання припинити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок в дохід держави (рахунок №0687).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя