Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/71/15-ц

Провадження № 2/126/143/2015

"16" лютого 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Жарун А. П.

секретар Чернявська О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства "Страхова компанія " АХА Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Приватне Акціонерне Товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого страхового відшкодування . Позов мотивують тим, що 15 серпня 2011 року по вул. Пархоменка в м. Бершадь, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю "Мітсубісі" д.н.з. НОМЕР_1, який знаходився під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Ваз» д.н.з. НОМЕР_2, який знаходився у власності ОСОБА_3 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, що підтверджується страховим актом № 2011/U/ОМТРL01649/UIA/2993р. від 11.04.2012р., з відповідним розрахунком страхового відшкодування. На момент ДТП між відповідачем ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.01.2011р. № АА/0610022, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1.

На підставі вказаного Страхового акту відповідно до норм ст.. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 010 (дев'ять тисяч десять) грн.. 50 коп.

Висновком № 156 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП знаходився в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.38.1.1(а) ст..38 Закону України „ Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": „Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

25.07.2014 р. відповідачу було направлено лист № 1122 АХА з вимогою сплатити заборгованість, однак відповідач не відшкодував шкоду , тому просять стягнути з нього сплачене страхове відшкодування в сумі 9010,50 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи за його відсутності, у заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує .

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2011 року по вул. Пархоменка в м. Бершадь сталася дорожньо-транспортна пригода за участю "Мітсубісі" д.н.з. НОМЕР_1, який знаходився під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Ваз» д.н.з. НОМЕР_2, який знаходився у власності ОСОБА_3 Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, що підтверджується страховим актом № 2011/U/ОМТРL01649/UIA/2993р. від 11.04.2012р., з відповідним розрахунком страхового відшкодування.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2011 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та накладено штраф у сумі 340,00 грн.

Встановлено, що момент ДТП між відповідачем ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.01.2011р. № АА/0610022, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1.

Позивач в позовній заяві стверджує, що на підставі страхового акту № 2011/U/ОМТРL01649/UIA/2993р. від 11.04.2012р. відповідно до ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_3 в розмірі 9010,50 грн.

Судом встановлено, що висновком № 156 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп"яніння, було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП знаходився в стані алкогольного сп"яніння.

Відповідно до п.38.1.1(а) ст..38 Закону України „ Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": „ Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 9 010,50 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічно врегульовує правовідносини щодо виплат страховиком страхового відшкодування за договором майнового страхування і стаття 993 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Виходячи з аналізу зазначених норм, до позивача переходить право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток тільки з моменту виплати страхового відшкодування, оскільки вказаними нормами передбачено, що страховик має право зворотної вимоги тільки після виплати відшкодування.

Однак, жодних доказів про те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 9010,50 грн. суду не надано.

Посилання позивача на довідку Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про сплату суми страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_3 у розмірі 9010,50 грн. суд до уваги не бере , оскільки дана довідка не є офіційним документом про виплату страхового відшкодування, таким документом можуть бути квитанція про перерахунок коштів на рахунок потерпілого , або ж платіжне доручення про здійснення такого перерахунку.

З врахуванням викладеного, зважаючи на норми чинного законодавства , суд приходить до висновку , що до позивача, як страховика, не перейшло право вимоги в порядку регресу страхового відшкодування, оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог, а саме не довів суду факт здійснення виплати страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 9010,50 грн.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і необгрунтованими оскільки позивачем не доведено факт виплати страхового відшкодування, а відповідно до чинного законодавства реалізація страховиком права регресної вимоги можлива лише тільки після виплати страхового відшкодування, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст.3,5,6,22 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 993, ст.1166, ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ :

В позові Приватного Акціонерного Товариства "Страхова компанія " АХА Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. П. Жарун