Справа № 229/751/15-ц
Провадження № 2/229/394/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

при секретарі Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

третя особа - відділ органу опіки та піклування Дружківської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що з 23 лютого 2008року по 28 жовтня 2011року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З часу розпаду сім"ї відповідач участі у вихованні, утриманні сина не бере. Станом на 27 лютого 2015року за відповідачем лічиться заборгованість по сплаті аліментів на суму 25 448,46грн.

Більш того відповідач чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров"я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідач відмовляється надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього сина з кордон для відпочинку та оздоровлення останнього.

Рішенням суду від 25 вересня 2012року ОСОБА_2 визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням в належній їй квартирі. Де в теперішній час мешкає відповідач їй не відомо, оскільки зв"язку з ним не має.

Просить надати їй дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 за кордон без дозволу батька, дозволити їй , або офіційному представникові, без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя.

Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги і просить дозволити їй без згоди батька, оформити документи на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3, за межі України до Білорусії в період з 18.05.2015р по 18.05.2016р.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що фактично отримати згоду у батька на виїзд дитини не має можливості через його відсутність в м.Дружківка. Де він перебуває їй не відомо, як не відомо і його батькам, які мешкають в АДРЕСА_2. Останнє відоме його місце проживання, це її квартира по АДРЕСА_1, з якої він виписаний за рішенням суду від 25 вересня 2012року. На даний час у неї складений шлюб з іншим чоловіком і вона фактично мешкає в м.Краматорськ біля аеродрому. Враховуючи обстановку в країні, вона дуже хвилюється за своїх дітей. А тому має намір, у випадку воєнних дій виїхати до близьких родичів в Білорусії. Без дозволу батька вона не має можливості оформити відповідні документи на дитину та перетинати кордон України. Тому просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньго сина ОСОБА_3 за межі України без згоди батька ОСОБА_2 до республіки Білорусь в період з травня 2015року по травень 2016року, також надати їй дозвіл на оформлення документів на тимчасовий виїзд сина до Білорусії у вказаний період. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповіда в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі (газета Урядовий кур"єр №78)

Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву, в якій просять розглянути справу без їх участі. Проти позовних вимог не заперечують (а.с.16).

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (част.3).

У відповідності до ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього ОСОБА_3 за межі України для тимчасового перебування в Республіці Білорусь.

Судом встановлено, що отримати дозвіл у відповідача на виїзд дитини позивач не має можливості через відсутність відповідача в м.Дружківка, і відсутність відомостей про його місцезнаходження.

Суд приходить до висновку про те, що надання позивачу дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Республіки Білорусь без згоди батька, в її супроводі, в період з травня 2015року по травень 2015року відповідатиме його інтересам.

Виїзд дитини носить тимчасовий характер, і не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію, і тому таке судове рішення право батька на піклування, спілкування чи виховання сина ніяким чином не порушує і не обмежує.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,209,212-215,223-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, до Республіки Білорусь, без згоди батька ОСОБА_2, в її супроводі, в період з 18 травня 2015 року по 18 травня 2016 року.

Дозволити ОСОБА_1 оформити проїзні документи для виїзду за кордон, до Республіки Білорусь, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, в період з 18 травня 2015року по 18 травня 2016року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Дружківський міський суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Т.Л.Панова