Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/936/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/778/4176/15 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Спас О.В.,

Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про захист прав споживачів, відшкодування завданих збитків,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», про захист прав споживачів, відшкодування завданих збитків.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29.12.2012 року між ним та Банком був укладений договір банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти. 12.12.2013 року між ним та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у гривнях з терміном закінчення по 17.12.2014 року включно. 13.12.2013 року ним було внесено готівкою до каси банку грошові кошти у розмірі 80277 грн.

23 січня 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату грошових коштів в повному обсязі із закриттям поточного рахунку, проте заява була залишена без задоволення.

Вважає, що відповідач повинен сплатити йому проценти у розмірі 13% річних, оскільки до теперішнього часу продовжує користуватись його коштами.

Враховуючи вищевикладене просив суд зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» видати готівкою одноразовою операцією належні йому кошти в розмірі 80277 грн.; зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» видати готівкою одноразовою операцією 13% річних за фактичну кількість днів користування грошима за період з 18.12.2014 року по 02 березня 2015 року у розмірі 2087,20 грн.; стягнути з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне повернення грошових коштів за період з 23.01.2015 року по 02.03.2015року в розмірі 257,33 грн.; стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції в розмірі 720,51 грн.; судові витрати покласти на відповідача..

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Дельта Банк» видати готівкою одноразовою операцією ОСОБА_3 суму коштів з поточного рахунку в розмірі 80277 грн.; 13% річних в сумі 2087,20 грн.; інфляційні втрати в розмірі 720,51 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в сумі 830,85 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 29.12.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 001-07589-291212 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти. Згідно п 1.2 Договору позивачеві був відкритий поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_1.

12.12.2013р. між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 3699 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» у гривнях з терміном закінчення по 17.12.2014 року включно, з перерахуванням коштів по закінченню терміну депозиту на поточний рахунок № НОМЕР_1 відкритому по договору № 001-07589-291212.

13.12.2013 року позивач вніс, а відповідач прийняв готівкою до каси банку грошові кошти у розмірі 80277,00 гривень.

У відповідності до виписки по угоді від 12.02.2015 року, сума залишку на рахунку ОСОБА_3 складає 80277,94 грн. (а.с.8).

Відповідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язання приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідачу сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи йоге безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунку розривається заявою клієнта у будь-який час.

23 січня 2015 року позивачем подавалася до відповідача заява про виплату грошових ко поточного рахунку НОМЕР_1 в повному обсязі, з закриттям поточного рахунку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Зарахування коштів відповідачем на поточний рахунок позивача не свідчить про те, що відповідач виконав свої зобов'язання належним чином.

Згідно до Постанови Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі № 6-140цс-13, за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Окрім цього відмовляючись повернути суму коштів, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж Протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Суд першої інстанції розглянувши справу обґрунтовано визначився про неналежне виконання відповідачем обов'язків за договором і так як відповідач на час розгляду справи продовжує користуватись коштами позивача, то відповідач має сплатити проценти у розмірі 13% річних відповідно до тарифів Договору № 001-07589-291212.

Також правильним є висновок суду відносно того, що оскільки договором №001-07589-291212 встановлено 13% розмір процентної ставки за користування грошовими коштами, позовні вимоги ОСОБА_3 щодо вимог про повернення 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з «23» січня 2015р. по «02» березня 2015 р. згідно ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2015 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: