Справа № 143/428/15-ц Провадження № 22-ц/772/2690/2015Головуючий в суді першої інстанції Скрицький Л. П.
Категорія 27 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

ПАТ «Родовід Банк» звернулося в районний суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалося на те, що 21.05.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №37.3/АА-048.07.2, відповідно до п. 1.1 якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14972,00 доларів США терміном до 21 травня 2014 року включно та зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,50% річних, а згідно з додатковою угодою від 10.10.2008 року - у розмірі 16% річних.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і позичальником цього ж дня укладено договір застави транспортного засобу, а між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язалася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором.

Банк виконав свої зобов'язання за договором надавши позичальнику кредит згідно з його письмовою заявою відповідно до п. 2.1 кредитного договору.

Проте позичальник свої зобов'язання за кредитним договором виконував не в повній мірі та несвоєчасно, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка за розрахунками позивача складає: 11214,22 долари США - заборгованість за кредитом, 7132,51 долар США - заборгованість за процентами за користування кредитом, пеня за кредитом та процентами - 263456,57 грн., 3% річних - 24699,05 грн., а всього 18346,73 долари США і 288155,62 грн., які позивач просив стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_4

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 року в розмірі 18346,73 долари США та 288155,62 грн., з яких заборгованість за кредитом 11214,22 долари США, заборгованість по процентам 7132,51 доларів США, пеня за кредитом та процентами 263456,57 грн., а також 3% річних 24699,05 грн. стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» 3654,00 грн. судового збору.

В задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21.05.2007 року в розмірі 18346,73 долари США та 288155,62 грн. і суми сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн. відмовлено.

Не погодившись із рішенням представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення через неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, ігнорування та незастосування норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором і ухвалити нове рішення, яким застосувати строки позовної давності та відмовити ПАТ «Родовід Банк» в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором від 21.05.2007 року в розмірі 12109,61 доларів США, та 288155,62 грн. залишивши в іншій частині рішення без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній і просив задовольнити, а представник позивача Галдецький Я.А. проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_4, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України рішення суду складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу та місця його ухвалення; найменування суду, що ухвалив рішення; прізвищ та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням: узагальненого викладу позиції відповідача; пояснень осіб, які беруть участь у справі; інших доказів, досліджених судом; 3) мотивувальної частини із зазначенням: встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає не повністю.

Так, в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції не зазначив про встановлені ним обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких відкинув викладені у рішенні заперечення відповідача, зокрема про необхідність застосування строків позовної давності щодо частини позовних вимог; не перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем й не звернув уваги на обґрунтовані заперечення проти нього представника відповідача; не навів власні розрахунки, із яких виходив задовольняючи грошові вимоги.

Апеляційним судом встановлено, що 21 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - банк) і ОСОБА_2 (далі - позичальник) укладено кредитним договір №37.3/АА-048.07.2, відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14971 долар США терміном по 21 травня 2014 року включно (а.с. 6-10).

Згідно з п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором встановлена в розмірі 12,5 процентів річних, а відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 10.10.2008 року з цього дня розмір процентної ставки збільшено до 16 процентів річних (а.с. 12-13).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором одночасно з ним між позичальником і банком було укладено договір застави транспортного засобу (а.с. 14-15), а між банком і ОСОБА_4 - договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 21 травня 2007 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії (а.с. 24-25).

На виконання умов договору 21 травня 2007 року ОСОБА_2 отримані грошові кошти в сумі 14971 доларів США, що еквівалентно 75603,55 грн. і підтверджується заявою на видачу готівки №509_4 (а.с. 28).

Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними та врегульовані ЦК України.

Згідно з статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 "Позика" глави 71 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до статей 509, 530 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 ЦК України).

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.1, 3.2 кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця позичальник зобов'язується частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 179 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно у мовами цього договору не пізніше 21 травня 2014 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина 1 статті 261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізовувати своє право в примусовому порядку через суд.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами - частина 1 статті 252 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Заява про застосування строків позовної давності до вимог позивача подавалась представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 суду першої інстанції (а.с.79).

Згідно з частиною 2 статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України в постанові від 19 березня 2014 року в справі №6-14цс14 висловив правову позицію згідно з якою за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» подано до суду 19 березня 2015 року. Відтак до задоволення підлягають вимоги, право на позов за якими виникло не раніше 19 березня 2012 року (вимоги, що мали бути виконані в строк до 10 квітня 2012 року включно). Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що строк позовної давності слід рахувати виходячи з дати подання уточненої позовної заяви - 09 квітня 2015 року, так як відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання.

Вимоги, право на позов за якими виникло раніше цієї дати, до задоволення не підлягають у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Отже до задоволення підлягає вимога про стягнення заборгованості за кредитом за період з 19 березня 2012 року по 21 травня 2014 року, що складає 26 щомісячних платежів або 4654 долари США (26 місяців * 179 доларів США/місяць).

Водночас колегія суддів не погоджується з розрахунками сторін щодо процентів за користування кредитом.

Так, позивач не надав суду свого розрахунку процентів за користування кредитом, а в розрахунках пені та трьох процентів річних виходить із того, що вимоги про стягнення кредиту підлягають до стягнення незалежно від пропуску ним строку позовної давності і заборгованість по тілу кредиту станом на березень 2012 року складає 6567,22 доларів США із наступним збільшенням до 11214,22 долари США. Відповідач же у своїх розрахунках правильно виходить із суми заборгованості по тілу кредиту в 4654 долари США, проте вказує менший період розрахунку - 06 квітня 2012 року до 21 травня 2014 року, що становить 776 днів і не враховує, що 2012 рік був високосний і фактична кількість днів у ньому для потреб розрахунку складає не 365, а 366 днів.

Згідно з п. 3.3, 4.1, 4.3 договору позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10-о числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 21 травня 2014 року, або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Розрахунок процентів за кредитами здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитами, починаючи з дня їх надання їх позичальнику. При розрахунку процентів враховується кількість днів в розрахунковому періоді та році. При розрахунку процентів враховується перший день та не враховується останній день користування кредитами.

Отже розмір процентів за користування кредитом розраховується за формулою: сума процентів = сума кредиту * кількість днів користування кредитом * процентна ставка /365 днів (366 днів у високосному році).

Таким чином, за період з 13.03.2012 року по 10.04.2012 року (29 днів) підлягають сплаті проценти за користування кредитом в сумі 59 доларів США (4654 долари США *29 днів *16/100/366 днів). За період з 11.04.2012 року по 10.05.2012 року (30 днів) - 61,04 долари США; з 11.05.2012 року по 11.06.2012 року (32 дні) - 65,11 доларів США; з 12.06.2012 року по 10.07.2012 року (29 днів) - 59 доларів США; з 11.07.2012 року по 12.08.2012 року (33 дні) - 67,14 доларів США; з 13.08.2012 року по 10.09.2012 року (29 днів) - 59 доларів США; з 11.09.2012 року по 10.10.2012 року (30 днів) - 61,04 доларів США; з 11.10.2012 року по 12.11.2012 року (33 дні) - 67,14 доларів США; з 13.11.2012 року по 10.12.2014 року (28 днів) - 56,97 доларів США; з 11.12.2012 року по 31.12.2012 року (21 день) - 42,73 доларів США; з 01.01.2013 року по 10.01.2013 року (10 днів) - 20,40 доларів США; з 11.01.2013 року по 11.02.2013 року (32 дні) - 65,28 доларів США; з 12.02.2013 року по 11.03.2013 року (28 днів) - 57,12 доларів США; з 12.03.2013 року по 10.04.2013 року (30 днів) - 61,20 доларів США; з 11.04.2013 року по 13.05.2013 року (33 дні) 67,32 долари США; з 14.05.2013 року по 10.06.2013 року (28 днів) - 57,12 доларів США; з 11.06.2013 року по 10.07.2013 року (30 днів) - 61,20 доларів США; з 11.07.2013 року по 12.08.2013 року (33 дні) - 67Ю32 долари США; з 13.08.2013 року по 10.09.2013 року (29 днів) - 59,16 доларів США; з 11.09.2013 року по 10.10.2013 року (30 днів) 61,20 доларів США; з 11.10.2013 року по 11.11.2013 року (32 дні) - 65,28 доларів США; з 12.11.2013 року по 10.12.2013 року (29 днів) - 59,16 доларів США; з 11.12.2013 року по 10.01.2014 року (31 день) - 63,24 долар США; з 11.01.2014 року по 10.02.2014 року (31 день) - 63,24 долари США; з 11.02.2014 року по 11.03.2014 року (29 днів) - 59,16 доларів США; з 12.03.2014 року по 10.04.2013 року (30 днів) - 61,20 доларів США; з 11.04.2014 року по 12.05.2014 року (32 дні) - 65,28 доларів США; з 13.05.2014 року по 14.11.2014 року (186 днів) 379,46 доларів США, а всього за період з 13.03.2012 року по 14.11.2014 року до стягнення підлягають проценти за користування кредитом в сумі 1991,55 доларів США.

Статтями 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.9 укладеного між сторонами договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язується сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу.

При цьому до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Таким чином, до стягнення підлягає пеня, за період з 19.03.2014 року (не раніше, як за один рік до моменту пред'явлення позову) і до 14.11.2014 року, як заявлено вимоги позивачем.

Пеня розраховується за формулою - сума пені = сума простроченого тіла кредиту або процентів * кількість днів * ставка пені/365 днів і складає: за період з 19.03.2014 року по 10.04.2014 року (23 дні) -90,24 долари США по тілу кредиту і 31,19 доларів США по процентам; за період з 11.04.2014 року по 12.05.2014 року (32 дні) - 130,57 доларів США по тілу кредиту і 45,23 долари США по процентам за користування ним; з 13.05.2014 року по 14.11.2014 року (186 днів) - 758,92 долари США по тілу кредиту і 324,76 доларів США по процентам за користування ним. Всього пеня складає 979,72 долари США по тілу кредиту (еквівалент 21569,17 грн.) і 401,18 доларів США (еквівалент 8832,12 грн.) по процентам за користування ним, що еквівалентно 30401,29 грн. по курсу НБУ станом на 03.09.2015 року.

Не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Так, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами укладеного між сторонами договору встановлено як проценти за користування кредитом, так і неустойку (пеню) за час прострочення, а тому підстави для стягнення трьох процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні.

Висновок суду в частині відмови в позові до поручителя ОСОБА_4 у зв'язку з припиненням поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України відповідає встановленим обставинам справи і зроблений із правильним застосуванням норм матеріального права. Рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, відповідно до п. 2-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення в частині вимог до ОСОБА_2 і ухвалення нового рішення в цій частині.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника відповідача задовольнити частково.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 29 липня 2015 року в частині вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яки м позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №37.3/АА-048.07.2 від 21 травня 2007 року з додатковою угодою від 10 жовтня 2008 року станом на 14 листопада 2014 року в розмірі 6645,55 доларів США та 30401,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом -4654,00 долари США;заборгованість за процентами за користування кредитом -1991,55 долари США; пеня за кредитом та процентами за період з 19 березня 2014 року по 14 листопада 2014 року -30401,29 грн.

В задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1767,07 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Міхасішин І.В. /підпис/ Войтко Ю.Б. Стадник І.М.