Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2015 р. Справа № 608/2762/14-ц

Номер провадження2/608/15/2015
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

позивачки ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , та їх представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в зв`язку із втратою годувальника,--

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з вищезазначеним позовом, в якому вказала, що 14 листопада 2002 року близько 10-ї години відповідач ОСОБА_6 , керуючи за довіреністю вантажним автомобілем КАМАЗ-5320, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є відповідач ОСОБА_4 , рухався із швидкістю 70 км/год. по автодорозі в напрямку с. Ягільниця Чортківського району, виконуючи маневр обгону вантажного автомобіля ЗІЛ-131, виїхав на смугу зустрічного руху, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на пішоходів, які рухалися по лівому краю асфальтного покриття смуги зустрічного руху в попутному напрямку, внаслідок чого її чоловік ОСОБА_7 отримав травму в вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток черепа, крововиливу під оболонки та шлуночки головного мозку, від якої наступила смерть.

Вищенаведені обставини та вина відповідача ОСОБА_6 повністю встановлені та доведені вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 5 березня 2003 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2003 року, за яким його було визнано винним за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та засуджено до покарання в вигляді чотирьох років позбавлення волі із звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням уточнених позовних вимог протягом судового розгляду справи позивачка в позовній заяві просила стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в її користь, як законного представника неповнолітньої дочки ОСОБА_2 113 667 гривень 75 копійок заборгованості з відшкодування шкоди за період з 14 листопада 2002 року по 6 березня 2015 року, завданої смертю годувальника; стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в її користь, як законного представника неповнолітньої дочки ОСОБА_2 773 гривні 25 копійок щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше, як до досягнення нею двадцяти трьох років; стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в її користь 31 000 гривень на відшкодування витрат на поховання чоловіка ОСОБА_7 ; стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 25 000 гривень, а разом - 50 000 гривень, в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , як законного представника дочки ОСОБА_2 , що діє в її інтересах, в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої смертю годувальника.

Ухвалою суду від 1 квітня 2015 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в зв`язку із втратою годувальника, в частині стягнення з відповідачів 31 000 гривень на відшкодування витрат на поховання чоловіка та 50 000 гривень моральної шкоди завданої смертю годувальника закрито в зв`язку з набранням законної сили рішення суду постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, судом вирішуються позовні вимоги позивачки лише в частині стягнення шкоди, завданої смертю годувальника.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 , а також відповідач ОСОБА_6 під час судового розгляду справи позовні вимоги не визнають, посилаючись на відшкодування заподіяних позивачці збитків, завданих в зв`язку з втратою годувальника. В судовому засіданні 1 квітня 2015 року заявили клопотання про закриття провадження в справі з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 14 листопада 2002 року близько 10-ї години відповідач ОСОБА_6 , керуючи за довіреністю вантажним автомобілем КАМАЗ-5320, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві індивідуальної власності належав відповідачу ОСОБА_4 , проїхавши перехрестя на с. Росохач Чортківського району, рухався із швидкістю 70 км/год. по автодорозі в напрямку с. Ягільниця Чортківського району, і виконуючи маневр обгону вантажного автомобіля ЗІЛ-131, виїхав на смугу зустрічного руху, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на пішоходів, які рухалися по лівому краю асфальтного покриття смуги зустрічного руху в попутному напрямку, внаслідок чого загинув чоловік позивачки ОСОБА_7 ..

Вироком Чортківського районного суду від 5 березня 2003 року відповідач ОСОБА_6 визнаний винним в вищеописаній дорожньо-транспортній події і його засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Вирок суду набрав законної сили, так як ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2003 року він залишений без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

З довідки комунального підприємства "Чортків Дім" № 1488 від 19 лютого 2015 року та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 4 липня 1997 року вбачається, що на час смерті ОСОБА_7 на його утриманні знаходилась дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № 124 від 5 листопада 2014 року на даний час ОСОБА_2 навчається в Тернопільському національному економічному університеті на факультеті обліку і аудиту на денній формі навчання. Термін навчання з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року.

Таким чином, виходячи з положень ч. 1 ст. 1200 Цивільного кодексу України неповнолітня дочка потерпілого ОСОБА_7 , яка перебувала на його утриманні на день смерті, має право на відшкодування шкоди до досягнення 18-ти років, а оскільки вона навчається, то відповідно і на час навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1200 Цивільного кодексу України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Згідно довідки від 10 грудня 2002 року грошове забезпечення ОСОБА_7 , який проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_3 , складало 380 гривень 71 копійку.

Отже, за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого (інших працездатних осіб, які перебували на утриманні потерпілого на час його смерті не було) розмір відшкодування шкоди на утримання неповнолітньої дочки буде становити 190 гривень 36 копійок

Суд не приймає розрахунок відшкодування шкоди, виходячи з розміру заробітку потерпілого в сумі 1 546 гривень 50 копійок, оскільки ця сума не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і суперечить положенням ч. 2 ст. 1200 Цивільного кодексу України, в якій чітко і однозначно визначено порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Крім цього, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 обґрунтував, що грошове забезпечення потерпілого в сумі 1 546 гривень 50 копійок застосовується тільки для розрахунку пенсії по втраті годувальника, яку отримує позивачка, і згідно чинного законодавства така сума грошового забезпечення не може враховуватися при розрахунку інших виплат.

Положення ч. 2 ст. 1200 Цивільного кодексу України щодо визначення шкоди, виходячи з розміру середнього заробітку потерпілого, логічно поєднується з правилами ст. 1208 вказаного Кодексу, яка передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Іншими словами ст. 1208 Кодексу передбачає збільшення розміру відшкодування вже визначеної шкоди за певних обставин. А тому застосування при визначенні шкоди, завданої смертю потерпілого, іншого розміру середнього заробітку, ніж той, який отримував потерпілий, не узгоджується з вищенаведеними правовими нормами.

Відповідно до вимог п. 22. постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) при поданні заяви про відшкодування шкоди після закінчення трьох років із дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з дня звернення з такими вимогами.

Зазначена постанова Пленуму Верховного Суду України на даний час є чинною, а тому з врахуванням таких роз`яснень суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, підлягають задоволенню з часу її звернення до суду, тобто з 27 листопада 2014 року (дати поштового штемпеля на конверті). З врахуванням таких обставин позовні вимоги про відшкодування шкоди за період з 14 листопада 2002 року по 6 березня 2015 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 14 листопада 2002 року відповідач ОСОБА_6 керував автомобілем КАМАЗ 5320, державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі довіреності, а тому він як володілець джерела підвищеної небезпеки є відповідальним за завдану позивачці шкоду. Крім того, вина відповідача ОСОБА_6 в заподіянні шкоди підтверджена і вироком Чортківськго районного суду від 5 березня 2003 року.

В зв`язку з цим позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 є необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача ОСОБА_6 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 1187, 1200, 1208 Цивільного кодексу України, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 88, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,---

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 190 (сто дев`яносто) гривень 36 копійок щомісячно на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, починаючи з 27 листопада 2014 року і до закінчення навчання 30 червня 2018 року.

В решті позовних вимог до ОСОБА_6 , а також в позові до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в зв`язку із втратою годувальника відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк