Справа №751/5204/15-ц
Провадження №2/751/1060/15
Рішення

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарях Шестак І. М., Гнатюк І. М.

за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, представника третьої особи Чернігівської міської ради ОСОБА_4, третьої особи, що заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5, представника третьої особи, що заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Новозаводське" Чернігівської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи Чернігівська міська рада, Управління МВС України в Чернігівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про розірвання договору найму житлового приміщення, позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи Комунальне підприємство "Новозаводське" Чернігівської міської ради, Чернігівська міська рада, Управління МВС України в Чернігівській області, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про встановлення факту та визнання договору найму жилого приміщення розірваним.

Встановив:

КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради звернулося з позовною заявою до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розірвання договору найму житлового приміщення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 відповідно до положень ст. ст. 76, 107, 108 ЖК УРСР. Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_7 та члени його сім'ї ОСОБА_8 та ОСОБА_11 отримали ордер та вселилися до АДРЕСА_2. В 1976 року ОСОБА_7 та члени його сім'ї виїхали до м. Петропавловська Камчатського, і з 1994 року житло в м. Чернігові не бронювалося, документів про строк несення служби ОСОБА_7 в районі Крайньої Півночі до житлово-експлуатаційної дільниці не надавали. Після закінчення строку дії останнього охоронного свідоцтва автоматично були позбавлені права на користування житлом. Письмовий договір найму житлового приміщення із ОСОБА_7 не укладався, але факт укладання є його реєстрація за даною адресою. Виїхавши на постійне місце проживання до Російської Федерації, набувши громадянство іншої держави відповідачі втратили будь-який зв'язок з державою України, а отже, і з житловим приміщенням, що не суперечить вимогам ст. 107 ЖК України.

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про вступ третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору і просить встановити факт не проживання ОСОБА_7 та членів його родини ОСОБА_8 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_3 з вересня 1991 року; визнати договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_3, укладений з ОСОБА_7 складом сім'ї три особи ( він, його дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_11 розірваним з дня вибуття з вересня 1991 року. Мотивуючи вимоги тим, що на підставі ордеру Чернігівської міської ради № 190 від 31 січня 2007 року заявник та члени його сім'ї заселилися до квартири АДРЕСА_4. Раніше в даній квартирі проживала сім'я ОСОБА_7 на підставі ордеру з 24.01.1974 року. 30.04.1976 року сім'я ОСОБА_7 була знята з реєстрації в спірній квартирі, ОСОБА_7 отримав охоронне свідоцтво 15.09.1982 року по 08.07.1985 р., 14.10.1985 року по 01.07.1988 року, 30.01.1989 року до вересня 1991 року. Після цього бронювання не проводилось. Сім'я ОСОБА_7 залишилася в Російській Федерації і прийняли громадянство Російської Федерації, але зараз претендують на спірне приміщення, наймачем якої є заявник. ОСОБА_7, ОСОБА_8 обрали інше постійне місце проживання в іншій країні, що свідчить набуття ними громадянства Російської Федерації, отримання житла на території Російської Федерації, в якому мають постійну реєстрацію, перебуванням у трудових відносинах і отримання соціальних виплат та пенсій. В період з 1991 року в спірній квартирі відповідачі не проживали, особистих речей в спірній квартирі не було і немає, комунальні послуги за спірну квартиру не сплачують, утриманням квартири не займаються.

Представник КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що бронь на квартиру АДРЕСА_5 діяла до 1994 року, що встановлено судовим рішенням по справі № 2-1220/-07. Відповідачі виїхавши на постійне місце проживання в район Крайньої Півночі бронь після 1994 року не продовжували і не повернулися проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняли громадянство Російської Федерації. Після дії броні в 1994 році ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вибували на інше постійне місце проживання, вони вибули в 1976 році.

Представник відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позову КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради та ОСОБА_5. Договір найму житлового приміщення з ОСОБА_7 не укладався і зараз ОСОБА_7 не є наймачем приміщення АДРЕСА_2, а тому відсутні підстави розривати договір найму. Наявні підстави розривати договір найму лише згідно ст. 76 ЖК України, але КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради, ОСОБА_5, який ні є наймодавцем, пропустили строк позовної давності, що згідно норм ЦК України є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. В 1974 року видавався ордер на АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_7 та членів його сім'ї дружини ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_11. В 1976 року ОСОБА_7 вибув в район Крайньої Півночі, коли вибули члени сім'ї представник не обізнаний. Дія охоронних свідоцтв була до вересня 1991 року, чи були інші, чи повертався ОСОБА_7 або члени його сім'ї в шестимісячний термін після закінчення дії броні представнику невідомо.

Представник Чернігівської міської ради просила позовні вимоги задовольнити, оскільки після спливу шестимісячного терміну бронювання квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_7 та члени його сім'ї не повернулися, а тому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були зняті з реєстрації, а ОСОБА_11 була знята з реєстрації за рішенням суду.

ОСОБА_5, представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 та КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради підтримали. Представник пояснила, що встановлення факту не проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потрібно для визнання розірваним договору найму з 1991 року. Згідно ст. 107 ЖК України договір вважається розірваним з дня вибуття, а тому не потрібно рішення суду. Після 1991 року ОСОБА_7 не повернувся проходити службу в органах МВС України, не приймав присягу, а залишився в Російській Федерації. Отримав громадянство Російської Федерації і відповідачі мали постійне місце проживання і роботу в м. Петропавловськ Камчатському. ОСОБА_8 отримуючи тимчасову посвідку реєструвала місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, а не за спірною адресою.

Представник УМВС України в Чернігівській області, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, суд згідно ст. 169 ЦПК України ухвалив судове засідання проводити у відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 2-1220/07, справи № 751/11290/13-ц, провадження № 2/751/2097/2013, судом встановлено, що на підставі ордеру № 16782 ОСОБА_7, на склад сім'ї ОСОБА_8, ОСОБА_12 набув право користування квартирою № 53 по вул. Слобідській, 79-а в м. Чернігові (а. с. 35, 36-37). На підставі рішення Новозаводського РВК від 13.09.1976 року за ОСОБА_7 мешканцем АДРЕСА_7 зберігалася жила площа в розмірі 32,05 кв.м. на час його виїзду в район Крайньої Півночі на весь час проходження служби, що підтверджується копією охоронного свідоцтва (бронь) (а. с. 38). Згідно копій охоронних свідоцтв спірна квартира зберігалася за ОСОБА_7 до вересня 1991 року ( справа № 2-1220/07 а. с. 196, 197, 203). З листа начальника відділу квартирного обліку Чернігівської міської ради № 13-742/610 від 06.08.2007 року ( справа № 2-1220/07 а. с. 186) вбачається, що у 1994 році документи на продовження терміну бронювання квартир ОСОБА_7 не надавалися.

З копії посвідчення виданого 20 грудня 1995 року Управління внутрішніх справ адміністрації Камчатської області на ім'я ОСОБА_7 ( справа № 2-1220/07 а. с. 214) йому призначена пенсія за вислугою років з 03 липня 1995 року.

Згідно ст. 73 ЖК Української РСР, жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при направлені на роботу за кордон - на весь час перебування за кордоном, при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством

Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях.

Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік законодавством Союзу РСР і Української РСР може бути передбачено й інші випадки бронювання жилих приміщень.

Пунктом 2 Правил бронювання жилих приміщень в Українській РСР визначено, що жилі приміщення бронюються за наймачами та членами їх сімей у будинках державного і громадського житлового фонду:

при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі і в прирівняні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР, - на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях. Перелік районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей встановлюється законодавством Союзу РСР;

З досліджених доказів та норм житлового законодавства вбачається, що при виїзді на роботу в район Крайньої Півночі наймача та членів їх сімей, бронювання жилого приміщення здійснюється на весь час дії трудового договору, що і було визначено в охоронному свідоцтві виданому на ім'я ОСОБА_7 згідно рішення Новозаводського РВК від 13.09.1976 року на весь період проходження служби. З копії посвідчення ОСОБА_7 вбачається, що з 03 липня 1995 року йому призначена пенсія за вислугою років, відповідно закінчився строк проходження служби.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України сторонами не надано належних та допустимих доказів припинення проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_7 до 03 липня 1995 року.

Оскільки судом встановлений термін дії броні квартири АДРЕСА_8 до 03 липня 1995 року, тому відсутні підстави для встановлення факту не проживання ОСОБА_7 та члена його родини ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_3 з вересня 1991 року, оскільки від встановлення даного факту не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_5, що визначено ч.2 ст. 256 ЦПК України.

Квартира АДРЕСА_9 мала певний статус визначений ст. 73 ЖК Української РСР, тому підстави для розірвання договору найму даного житлового приміщення регулюються лише за нормами ст. 76 ЖК Української РСР, відповідно відсутні правові підстави для задоволення вимог КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради про розірвання договору найму житлового приміщення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_10 з підстав визначених ст. 107 ЖК Української РСР і для задоволення позовних вимог третьої особи, яка заявила позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору найму жилого приміщення АДРЕСА_11, укладений з ОСОБА_7 складом сім'ї три особи ( він, його дружина ОСОБА_8 та дочка ОСОБА_11) розірваним з дня вибуття з вересня 1991року згідно ст. 107 ЖК Української РСР.

Крім того суду не надано належних та допустимих доказів вибуття з квартири АДРЕСА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_8 на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті у вересні 1991 року, згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 61 ЖК Української РСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору

найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

З наданих представником позивача доказів ( а. с. 112-137) вбачається, що КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради є правонаступником житлово експлуатаційної організації в розуміння ст. 24 ЖК Української РСР, відповідно до КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради перейшли всі права визначені ст. 61 ЖК Української РСР.

Згідно ст. 4 ЦК Української РСР ( в редакції що діяла на час виникнення правовідносин) між Житлово-експлуатаційною організацією, як наймодавцем та ОСОБА_7, як наймачем виникли договірні відносини найму жилого приміщення АДРЕСА_2 згідно ордеру виданого № 16782 на ім'я ОСОБА_7 та членів його сім'ї.

Підстави розірвання договору найму на заброньоване жиле приміщення визначені ст. 76 ЖК Української РСР, якщо наймач та члени його сім'ї не повернулись у заброньоване

жиле приміщення протягом шести місяців після закінчення строку дії броні, договір найму жилого приміщення за позовом наймодавця може бути розірвано в судовому порядку.

ОСОБА_11 була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 27 вересня 1994 року, що підтверджується реєстрацією ( а. с. 37), проте рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 листопада 2007 року ОСОБА_11 визнана такою, що втратила право користування квартирою № 53 буд. 79-а по вул. Слободская в м. Чернігові (справа № 2-1220/07 а. с. 243-249), яке набрало законної сили згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 16 січня 2008 року. Підставами визнання ОСОБА_11 втратившою право користування житловим приміщенням був встановлений у судовому засіданні факт не проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Соболевої) Л.М. після вересня 1994 року, хоча і відбулася її реєстрація за даною адресою. Проте суд не визнає ці обставини такими, що не підлягають доказуванню згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, оскільки ці обставини встановлені щодо особи, яка ні є стороною у справі, що розглядається.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_11 до АДРЕСА_2, як члена сім'ї ОСОБА_7 і використання цього приміщення для проживання після закінчення строку дії броні.

Розглядаючи позов на підставі наданих доказів, судом встановлено, що термін дії броні на квартиру АДРЕСА_10 на ім'я ОСОБА_7 закінчився 03 липня 1995 року, належних та допустимих доказів, що ОСОБА_7 або члени його сім'ї повернулися у заброньоване жиле приміщення протягом шести місяців не надано, а тому наявні підстави визначені ст. 76 ЖК Української РСР для задоволення позовних вимог КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради про розірвання договору найму житлового приміщення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_13.

Періодичне перебування ОСОБА_7 чи членів його сім'ї в місті Чернігові ні є доказом повернення осіб до жилого приміщення і використання квартири, як житла.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 71 ЦК Української РСР, стаття 257 ЦК України, ).

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_8, їх представником не була подана заява про застосування строків позовної давності до винесення судом рішення згідно вимог ст. 267 ЦК України, тому суд не знаходить правових підстав для відмови у задоволені позовних вимог КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради та ОСОБА_5 згідно ч.4 ст 267 ЦК України.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради підлягає стягненню понесені і документально підтверджені судові витрати в сумі 121 грн. 80 коп., з кожного.

Керуючись ст. ст. 9, 61, 62, 64, 73, 75, 76, 78 ЖК Української РСР, ОСОБА_14 Міністрів УРСР № 342 від 9 вересня 1985 р." Про затвердження Правил бронювання жилих приміщень в Українській РСР", ст. 4 ЦК Української РСР, ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 88, 209, 212-215, 218, ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов Комунального підприємства "Новозаводське" Чернігівської міської ради до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи Чернігівська міська рада, Управління МВС України в Чернігівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про розірвання договору найму житлового приміщення задовольнити.

Розірвати договір найму жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_14 з ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства "Новозаводське" Чернігівської міської ради судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Комунального підприємства "Новозаводське" Чернігівської міської ради судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп..

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи Комунальне підприємство "Новозаводське" Чернігівської міської ради, Чернігівська міська рада, Управління МВС України в Чернігівській області, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про встановлення факту та визнання договору найму жилого приміщення розірваним відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз