1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Садівниче товариство «Крона», про скасування рішень, державних актів на право власності на земельну ділянку та їх реєстрації, відновлення прав на землю,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Садівниче товариство «Крона» (далі -
СТ «Крона»), про скасування рішень, державних актів на право власності на земельну ділянку та їх реєстрації, відновлення прав на землю.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1999 року є членом СТ «Крона» та до 2008 року користувалась земельною ділянкою НОМЕР_1. У квітні 2008 року прибувши на свою земельну ділянку позивач виявила двометрову огорожу, якою огороджено її земельну ділянку. Позивач за розʼясненнями звернулась до правління СТ «Крона», на що колишній голова повідомив, що позивач виключена з членства товариства у звʼязку із заборгованістю по членським внескам. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2011 року визнано виключення позивача із членства товариства незаконним, а рішення правління та загальних зборів стосовно виключення останньої недійсним. В подальшому ОСОБА_4 рішенням загальних зборів СТ «Крона» поновлено в членах товариства. Однак за цей час земельна ділянка НОМЕР_1 була передано у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Оскільки передача земельної ділянки та зміна цільового призначення здійснена з порушенням ст. ст. 81, 116, 118, 121 ЗК України, позивач просила скасувати рішення, державні акти на право власності на земельну ділянку та їх реєстрації, відновити право на землю.
Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4. до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, СТ «Крона», про скасування рішень, державних актів на право власності на земельну ділянку та їх реєстрації, відновлення прав на землю задоволено частково. Скасовано рішення XXVIII сесії V скликання Новоолександрівської сільської ради від 27 листопада 2009 року «Про зміну цільового призначення земельної ділянки НОМЕР_1», розташованої в СТ, «Крона». Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2, реєстраційний номер 20 від 19 лютого 2010 року на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, розташованої в СТ «Крона», виданого на імʼя ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_3. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року та залишити в силі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що передача у власність земельної ділянки позивачки відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 була проведена з грубим порушенням

ч. 5 ст. 116, ст. 81, ст. 118 ЗК України, крім того відповідачка

ОСОБА_7, ніколи належним користувачем земельної ділянки НОМЕР_1 не була. Крім того рішення про зміну цільового призначення ділянки НОМЕР_1 до жодного порядку денного органів управління кооперативу не включалось та не обговорювалось, що є підставою для визнання недійсними цього рішення та державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частинами 6-9 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Суд апеляційної інстанції встановив, що надання спірної земельної ділянки ОСОБА_8 та оформлення права власності на цю земельну ділянку здійснено у період коли земельна ділянка була вільною, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня

2014 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Управління Держземагентства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Садівниче товариство «Крона», про скасування рішень, державних актів на право власності на земельну ділянку та їх реєстрації, відновлення прав на землю залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко