Головуючий суду 1 інстанції - Ляшенко М.А.
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Справа № 433/641/15-ц
Провадження № 22ц/782/537/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» вересня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Украінцевої Л.Д.

суддів - Назарової М.В., Лозко Ю.П.

при секретарі - Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

25.03.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування позову вказала, що 29.04.2008 року вона позичила Скрипник В.В.гроші в сумі 4000 грн. строком до 29.08.2008 року, про що відповідач власноручно написала їй розписку.

До цього часу відповідач борг не повернув і ухиляється від виконання свого обов'язку, а тому позивачка просила суд поновити строк звернення до суду з позовною заявою, який пропустила за юридичної необізнаності і похилого віку, а також просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 4000 гривень, 3% річних від суми боргу в розмірі 9734 грив. та моральну шкоду в розмірі 3000грн., що полягає в моральних стражданнях, викликаних протиправними діями відповідача, який вчасно не повернув їй борг.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 22.05.2015 року стягнуто на користь ОСОБА_3 4000 грн. згідно розписки, 9734 грн. - 3% річних від суми боргу, моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач надав апеляційну скаргу, в який посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить застосувати строк позовної давності, рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Позивачка ОСОБА_3 07.09.2015 надала до апеляційного суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю сторін, яки повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивачкою строк звернення до суду пропущено з поважних причин, та з обґрунтованості позовних вимог з нормативної точки зору та з їх доведеності в суді належними доказами.

Проте, до таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішенням суду не відповідає.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2008 року, що між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 4000,00 грн. грн. строком до 29.08.2008 року, про що була складена розписка. /а.с 6/.

Відповідно до тексту розписки ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_34 000грн., цей письмовий договір підписаний позичальником і відповідає вимогам закону про письмову форму грошового договору.

Тобто зі змісту цього договору вбачається, що ОСОБА_2 отримав ці кошти в борг і зобов'язалася їх повернути, а також у договорі вказано в який строк і в якому порядку він зобов'язалася повернути борг, однак, у зазначений строк борг не повернув.

А тому колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на безгрошовість правочинну.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, позивачці вже 29.08.2008 року було відомо, що відповідач борг не повернув у строк, який було вказано у розписки.

Тобто позивачка починаючи вже з 30.08.2008 року протягом 3 -х років мала право звернутися до суду з позовом про захист свого цивільного права та стягнення боргу.

Однак, позивачка тільки через 6 років та 7 місяців звернулася до суду з відповідним позовом.

У позовної заяві позивачка послалася на похилий вік (позивачка 1947 року народження, на час виникнення права звернення до суду їй було 61 рік) та юридичну необізнаність, як на поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Але колегія суддів вважає, що ці підстави не можна вважати поважними.

Таким чином, позивачка пропустила строк звернення до суду без поважних причин.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина, при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий захист.

Порядок судових викликів та вручення судових повісток регламентується ст.ст.74, 76 ЦПК України. Згідно цих норм судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Судові повістки вручаються під розписку, а розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Як вбачається із матеріалів справи, відомості, які б свідчили про належне повідомлення відповідача про час та місце судових засідань 08.04.2015 року, 05.05.2015 року, 22.05. 2015 року відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, в матеріалах даної справи відсутні.

Згідно зі ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до матеріалів справи, позовна заява була розглянута судом першої інстанції без належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому він був позбавлений можливості надати заяву про застосування строку позовної давності до ухвалення судом першої інстанції рішення по справі.

В апеляційній скарзі відповідач просить застосувати строк позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності та відсутні поважні причини його пропуску, відповідач просить застосувати строк позовної давності, а тому необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог саме із цих підстав.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з апелянта судовий збір у розмірі 243грн. 60 коп. щодо оскарження рішення суду першої інстанції і у частині стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-314 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 22 травня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Стягнути зі ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. отримувач коштів: УК у м.Сєвєродонецьк 22030001Код ОКПО: 37944909 МФО: 804013

Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Луганській області

Рахунок: 0080

По коду класифікації доходів: судовий збір

Код ЄДРПОУ суду: 37944909

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: