Провадження №2/748/304/15
Єдиний унікальний № 748/627/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності та в інтересах ОСОБА_1, 05.03.2015 р. звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, у тому числі на ? його частину, як за колишнім членом колгоспного двору та на ? частину, як за спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина - ОСОБА_5.

Позов обґрунтовується наступним. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно, у тому числі на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину на ? частину вищезазначеного домоволодіння, є той факт, що відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння видані ім'я спадкодавця. Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, право власності на вищезазначене домоволодіння у цілому зареєстроване за ОСОБА_6, як головою колгоспного двору, хоча крім неї членами колгоспного двору також були ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які станом на 01.07.1990 року були зареєстровані та проживали у ньому, а отже і були співвласниками домоволодіння у рівних долях, тобто по ? частині кожний.

У судове засідання позивачка не з'явилась, до судового засідання подала заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити . /а.с.39/

Представник відповідача - Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, у вирішенні спору сільська рада покладається на розсуд суду. /а.с.38/.

Від завідуючої Чернігівською районною державною нотаріальною контрою Чернігівської області надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. /а.с.26/

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, завчасно через канцелярію суду ОСОБА_2 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Причини неявки ОСОБА_3 суду не відомі. /а.с.28/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Дослідженням свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 27 років у м. Чернігові. /а.с.9/

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3. /а.с.10/

Наведене свідчить, що позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, в силу приписів ст.1261 ЦК України.

Як вбачається з копії спадкової справи №97/2014 ОСОБА_1 прийняла спадщину ОСОБА_5, подавши відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори та 18.09.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. ОСОБА_3 - батько спадкодавця та ОСОБА_7 - дружина спадкодавця, які також є спадкоємцями першої черги до майна ОСОБА_5, 13.03.2014 року відмовились від прийняття спадщини подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. /а.с.36, 37/

Згідно довідки Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №311 від 03.04.2014 року, станом на 01.07.1990 року, у будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_6 - голова колгоспного двору та ОСОБА_3 - син, ОСОБА_1 - невістка, ОСОБА_5 - онук. /а.с.11/

Статтею 120 ЦК УРСР було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

За положеннями ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, враховуючі встановлені судом обставини, станом на 01.07.1990 року, голова колгоспного двору ОСОБА_6 і його члени ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали право кожний на ? частину спірного домоволодіння, на праві спільної сумісної власності.

Однак, як свідчить свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів №243 від 14.09.1990 р., зареєстроване в реєстровій книзі №2 за реєстровим №333 від 10.10.190 року та технічний паспорт на житловий будинок і довідка КП «Чернігівське РБТІ», ОСОБА_6 є єдиним власником домоволодіння в АДРЕСА_1, як голова колгоспного двору. /а.с.12-15/

Як вбачається з рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області єдиний унікальний від 24.10.2014 року ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і за ОСОБА_3 визнано право власності на 3/3 частини домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі на 1/8 частину домоволодіння, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 і на ? його частину, як за колишнім членом колгоспного двору, а за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/8 частину вищезазначеного володіння, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3./а.с.16, 17/

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору та на ? частину в порядку спадкування за законом.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120, 123 ЦК УРСР, ст.ст.328, 392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.10, 11, 61, 158, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності ? частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті сина ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності ? частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Криворученко Д.П.