г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/899/15-ц
Номер провадження 2/213/585/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі Гусаровій О.С., за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивачів ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, до ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7, треті особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Інгулецької районної у м. Кривому Розі ради про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи втратившою право користування, -

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов вказаний позов, відповідно якого позивачі є власниками квартири за адресою: м. Кривий Ріг, пр.. Південний, 44/14. В даній квартирі зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_7, 13.11.2013р.н., батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Малолітня дитина більше року не проживає за вказаною адресою, проживає разом з матір,ю за адресою: пр.. Південний, 42/37. Позивачі бажають продати вказану квартиру, але для цього їм необхідно зняти з реєстрації малолітню особу. Крім того на малолітню нараховуються комунальні платежі. Просили усунути їм перешкоди та визнати її такою, що втратила право користування.

Відповідач надала заперечення, відповідно до якого дитина зареєстрована разом з батьком та має право там бути зареєстрованою, крім того вона робила ремонт у вказаній квартирі, та пропонувала зняти дитину з реєстрації у разі повернення їй коштів, щодо комунальних платежів, - до неї не звертались з вимогою про часткову їх сплату.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, пояснила, що дитина проживає більше року за іншою адресою з матір,ю, перешкоди в користуванні квартирою по пр.. Південному, 44/14, їм не чинили, вони самі вирішили виїхати. Зазначила, що на даний час позивачі бажають продати квартиру, надала копії попередніх договорів. На дитину нараховуються комунальні платежі. Зазначила, що мати малолітньої має у власності 1/3 частину квартири по пр.. Південному, 42/37, та має можливість зареєструвати дитину там, оскільки вони фактично там і проживають.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали.

Позивач ОСОБА_6 до суду не з,явився.

Відповідач ОСОБА_4, яка дії від імені малолітньої ОСОБА_7, пояснила, що вона з дитиною більше року не проживають в квартирі позивачів, вона посварилась з ОСОБА_6,- батьком дитини, та переїхала жити до батьків. Зазначила, що заперечує проти позову, оскільки в разі зняття з реєстрації дитини,- вона не зможе її прописати у квартиру по пр.. Південному, 42/37, оскільки один із власників проти.

Представник відповідача просила відмовити у позові, оскільки зняття з реєстрації порушить права дитини. Дитина може бути зареєстрованою з одним із батьків, в даному випадку вона зареєстрована з батьком, оскільки з матір,ю відсутня можливість реєстрації. Просила відмовити у позові.

Представники третіх осіб надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник органу опіки та піклування надала заперечення відповідно до якого просила критично віднестись до твердження, що на дитину нараховуються комунальні платежі, - оскільки позивачі за комунальні послуги сплачують за лічильником. Вважають, що задля недопущення порушення майнових прав та інтересів дитини слід відмовити у позові.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які пояснили, що відповідач з дитиною більше року не проживають за адресою: пр.. Південний, 44/14.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що відповідач з дитиною на даний час не проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, не живе з моменту народження дитини.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що має намір придбати у позивачів квартиру за адресою: пр.. Південний, 44/14, ними укладено попередній договір.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона мати відповідача, та зазначила, що відповідач та дитина проживають з нею та її чоловіком по пр.. Південному 42/37, її чоловік заперечує проти реєстрації дитини. Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що є власником частини квартири по пр.. Південному 42/37, та заперечує проти реєстрації ОСОБА_7 за вказаною адресою, підтвердив, що відповідач з дитиною проживають за адресою пр.. Південний 42/37.

ОСОБА_15 пояснила, що вона проживає в сусідньому позивачам будинку, та вони рідко приїздять на цю адресу, останнім часом там проживав ОСОБА_6, відповідач з дитиною проживає у батьків.

ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_4 проживає з батьками. В квітні 2014р. декілька разів заходила до під,їзду пр.. Південний 44, пізніше бачила, що по пр.. Південний 42 вона заходила до під,їзду.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_16, що ОСОБА_4 проживала в квітні 2014р. у позивачів, оскільки дані покази суперечать показам інших свідків та сторін по справі, які пояснювали та підтверджували, що з 2014 року відповідач з дитиною у позивачів не проживала.

Суд вивчивши письмові докази, вислухавши сторони, дійшов наступного:

13.11.2013р. народилась ОСОБА_7, батьками якої зазначені: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.13).

ОСОБА_7, 13.11.2013р.н., зареєстрована за адресою: пр.. Південний, 44/14, разом з нею зареєстровані позивачі (а.с.14), тобто зареєстрована з батьком.

04.12.2014р. рішенням Інгулецького районного суду розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.15).

Відповідно до частини 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В судовому засіданні встановлено, що спору щодо місця проживання дитини у сторін немає, дитина проживає з матір,ю за адресою пр. Південний 42/37, що підтвердили сторони та не ставили під сумнів.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі свідоцтва про право власності №195 власниками квартири за адресою: пр.. Південний, 44/14 зазначені: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 (а.с.12).

Відповідно до попереднього договору від 14.05.2015р. позивачі домовились з ОСОБА_12 в строк до 30.06.2015р. укласти договір купівлі-продажу квартири пр.. Південний, 44/14 (а.с.92), строк продовжено до 01.09.2015р. (а.с.132).

ОСОБА_7, 13.11.2013р.н., з січня 2014р. не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

ОСОБА_4 має у власності частину квартири за адресою: пр. Південний, 42/37 (а.с.72-74), та зареєстрована за цією адресою, дитина проживає без реєстрації.

Суд критично відноситься до твердження відповідача, що оскільки один із співвласників майна квартири проти реєстрації її дитини, - вона не має можливості зареєструвати дитину, суд зазначає, що дані твердження не відповідають дійсності та вона, як власник 1/3 частини квартири, має право зареєструвати туди свою дитину без згоди інших власників.

Щодо твердження, що сплата комунальних платежів не підтверджена, суд зазначає, що сторони не заперечували, що позивачі сплачують комунальні послуги, а відповідач не сплачує, також погодились, що не на всі послуги встановлюються лічильники, та не за всіма ставиться залежність від площі квартири.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач з ОСОБА_7 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з січня 2014р., тобто більше 1 року.

Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб'єктів батьківської відповідальності.

Суд критично відноситься до заперечення органу опіки, оскільки проживання дитини за адресою позивачів ніяким чином не відноситься до майнових прав та інтересів дитини, оскільки квартира приватизована та знаходиться у спільній сумісній власності позивачів. Що стосується житлових прав та інтересів дитини, то дитина за згодою батьків дитини, - проживає з матір,ю, за місцем реєстрації матері. Так дійсно дитина може проживати з одним з батьків, та в даному випадку є можливість її реєстрації як у батька так і у матері, оскільки обидва володіють частками квартир. В даному випадку суд не вбачає порушення житлових прав дитини, оскільки дитина фактично у батька не живе, живе у матері, куди остання може її зареєструвати, і таким чином житлові права та інтереси дитини не порушуються.

Щодо позиції відповідача, то суд зазначає, що єдиною причиною невизнання позову, яку озвучувала відповідач, - це неможливість зареєструвати дитину там де вона проживає, але суд критично відноситься до даної причини та вважає її надуманою, оскільки на реєстрацію малолітньої дитини згода інших співвласників непотрібна.

Даючи оцінку доказам, які надані сторонами, враховуючи, що дитина дійсно не проживає більше року за адресою позивачів; сторони узгодили місце проживання дитини з матір,ю, і вони проживають за місцем її реєстрації по пр. Південному, 42/37, де їй належить 1/3 частина квартири, та вона має право там зареєструвати дитину, оскільки є власником 1/3 частини і таким чином житлові інтереси дитини не будуть порушені; позивачі мають намір продати квартиру, що ускладнює реєстрація малолітньої дитини, на яку крім того нараховуються комунальні платежі, суд вважає можливим задовольнити позов.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 64 ЖК України, ст. ст. 29, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, до ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи втратившою право користування - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 у користуванні квартирою №14 у будинку №44 по пр. Південному в м. Кривому Розі.

Визнати ОСОБА_7, 13.11.2013р.н., такою, що втратила право користування квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Південний, 44/14.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, в рівних долях, судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 31.08.2015р.

Суддя: В.В.Мазуренко