Справа № 333/4740/15-ц
Провадження № 2/333/2160/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: - головуючого судді Наумової І.Й., при секретарі Кунець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, в обґрунтування якого зазначила, що з 14.09.1990 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 2333. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач з чоловіком та сином проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Донька зареєстрована за вищезазначеною адресою, але мешкає окремо. Фактичні шлюбні відносини припиненні з 2013 року. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сімї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери, погрожує вжити заходів по виселенню позивача з квартири, з ініціативи відповідача між ними виникають сварки, свідком яких буває син, що тяжким чином впливає на його психічний стан. Відповідач самоусунувся від вирішення важливих питань сімї, не цікавиться майбутнім сина, його планами на подальше навчання після отримання повної загальної середньої освіти, самоусунувся від необхідності забезпечувати матеріальні потреби позивача та їх сина, що спонукало позивача знайти додаткову роботу, щоб мати можливість сплатити за додаткові освітні послуги в навчальному закладі та його заняття з репетиторами; мати можливість забезпечити літній відпочинок собі та сину. На даний час спільного господарства сторони не ведуть. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати та просить визначити місце проживання сина з нею, оскільки син є випускником 2015 року гімназії №28, облікований в медичних установах, позивач постійно слідкує за станом здоровя дитини, його розвитком, виховує та піклується про нього. Відповідач після звільнення з органів внутрішніх справ у звязку з виходом на пенсію у 2007 році тривалий час не працює, життям та інтересами сина не цікавиться, почастішали випадки зловживання ним спиртними напоями. Позивач вважає, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини. Позивач просить суд розірвати шлюб між подружжям, визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі ? частини заробітку (доходу).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, а також пояснила, що в наданий судом час для примирення вони з відповідачем не примирилися, вона була змушена виїхати проживати на цей час до своєї матері, самостійно сплачувати квитки сину на проїзд у м. Харків, у звязку з його вступом до вищого навчального закладу, відповідач для вступу сина до вищого навчального закладу у м. Харків на прохання сина передав лише 200 грн., тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу, заперечував проти визначення місця проживання дитини з матірю та стягнення аліментів.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування та просить винести рішення в інтересах неповнолітньої дитини.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи органу опіки та піклування.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з 14.09.1990 року позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, який був зареєстрований про у відділі ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 2333, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ІІ-ЖС № 491613 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є повнолітньою та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження ІІ-ЖС№491613 від 14.09.1990 року, актовий запис №2333.

Позивач з чоловіком та сином зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Фактичні шлюбні відносини припиненні з 2013 року. На даний час спільного господарства сторони не ведуть, позивач мешкає окремо від відповідача у матері, їх неповнолітній син ОСОБА_4 проживає у гуртожитку в м. Харкові за місцем навчання.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2015 року за клопотанням відповідача сторонам було надано час на примирення, в судовому засіданні позивач та відповідач пояснили, що бажання до примирення у них відсутнє, подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливе. Спору щодо нажитого в шлюбі майна немає.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені по справі, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси та інтереси дитини, що мають істотне значення, в звязку з чим підлягає розірванню.

Згідно довідки Департаменту освіти і науки, молоді та спорту ЗМР №1068 від 12.08.2015 року позивач ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста та отримує в заробітну плату в середньому у розмірі 3500 грн..

Згідно довідки ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області №1434 від 04.08.2015 року відповідач ОСОБА_2 як пенсіонер перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 3423,06 грн..

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 182 ч 2 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, та враховуючи, що відповідач має постійний дохід, інших аліментних зобовязань не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частинами 2, 3 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази та враховуючи інтереси дитини, а також те, що, неповнолітній ОСОБА_4 на теперішній час вступив до вищого навчального закладу у м. Харків, у м. Запоріжжі проживає разом з матірю, яка має постійний дохід і постійне місце проживання, займається вихованням та розвитком сина, піклується про стан його здоровя, суд вважає, що місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 необхідно визнати разом з матірю ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 105, 112, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14.09.1990 року Відділом ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 2333 розірвати.

ОСОБА_1 залишити прізвище «Лисач», яке було змінено під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. з матірю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, до 10.05.2016 року, починаючи з 03.07.2015 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова