ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/414/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ І.К.

при секретарях - ЄФРЕМОВУ В.В., ЗЛЕНКО Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Київська міська державна адміністрація, про виділ в натурі частини житлового приміщення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про поділ квартири в натурі між співвласниками, мотивуючи свої вимоги тим, що він та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Між позивачем та відповідачем постійно виникають непорозуміння щодо користування квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні частиною позивача спірної квартири, також утримує свідоцтво на правовласність на квартиру, тому позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить суд поділити квартиру в натурі між співвласниками.

В судовому засіданні позивач, та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, поділити квартиру АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він користується однією з кімнат квартири, та ? частиною великої кімнати, а також місцями загального користування. Кімнатою, якою користувався завжди позивач він не користується, в ній знаходяться усі особисті речі позивача. Замки на дверях він не змінював, тобто він не вчиняв перешкод у користуванні квартирою позивачу. Вважає, що підставою звернення до суду, є те, що позивач потрапив під вплив поганих людей і вони його підштовхують до поділу квартири, а потім продажу, щоб отримати гроші.

Також відповідач зазначив, що поділу їх квартири в натурі не підлягає, а тому заперечує проти поділу, але також вказав, що позивач, який є його племінником може проживати разом з ним у квартирі, т.я. у нього іншого постійного житла немає. На підставі викладеного просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу у справі в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Спірна квартира належить позивачу та відповідачу на праві власності в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 6 вересня 2001 року.

Спірне жиле приміщення є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 74 кв.м., житловою площею 53,1 кв.м.

В своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_2 просить поділити спірну квартиру в натурі між співвласниками, мотивуючи це тим, що відповідач чинить перешкоди у користуванні частиною позивача, у зв'язку з чим він не може нею користуватися, бажає, щоб йому була виділена окрема частка квартири в натурі.

Згідно із ч. 1,2,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння, користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є спільній частковій власності.

Якщо виділ частки із спільного майна не допускається, згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, що є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонами ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

При розгляді справи встановлено, що відповідач проживає в спірній квартирі, та користується як жилими кімнатами, а також місцями загального користування.

Для вирішення питання щодо можливості поділу спірної квартири в натурі судом за клопотанням позивача була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Судова будівельно-технічна експертиза щодо можливості поділу спірної квартири в натурі не була проведена, оскільки позивач ухилився від її проведення, а саме останнім не була проведена сплата за проведення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертизі має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, вимоги позивача щодо поділу спірної квартири в натурі є необґрунтованими та безпідставними, а також такими, що можуть призвести до порушення прав відповідача, як співвласника спірної квартири, а тому суд вважає, що в їх задоволенні повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,15,60,146,212-215 ЦПК України, ст.ст. 358, 364 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Київська міська державна адміністрація, про виділ в натурі частини житлового приміщення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: