Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2460/15 Головуючий у 1-й інстанції Ушатий І.Г.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Трофимової Д.А.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 13 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Токмацьке районне бюро технічної інвентаризації ПП "МАЛІ-44", про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ВК Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати ОСОБА_4, у віці 70 років, що мешкала по АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1., що посвідчено свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 16.03.1995 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів №27 від 28.01.1988 року. Вартість даного спадкового майна, згідно висновку зі звіту про вартість майна від 02.12.2014 р. складає 34000,00 грн.. Спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інших спадкоємців немає. Позивачі звернулися до Токмацької районної державної нотаріальної контори Запорізької області, за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний житловий будинок. Але їм було відмовлено в цьому постановою нотаріуса, у зв'язку з тим, що відповідно до відповіді БТІ "МАЛІ-44" №117 від 24.07.2014 р. право власності ОСОБА_4 на житловий будинок в с.Новомиколаївка Токмацького району по вул.Космічна 101 не зареєстровано. В БТІ позивачам було пояснено, що це пов'язано з не передачею документів до Токмацького районного БТІ ПП "МАЛІ-44" - ПСУ "Імпульс" та відсутністю з-за цього реєстрації житлового будинку відповідно до закону. Тому зараз цього вже зробити неможливо.

У зв'язку з зазначеним позивачі просили суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, що разом розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Новомиколаївка, Токмацького району, Запорізької області, та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, що разом розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Новомиколаївка, Токмацького району, Запорізької області.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 13 лютого 2015 року у задоволені позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним положенням закону.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є матір'ю позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області 16.02.2005 року за №34, ОСОБА_4 все належне їй майно, заповідала дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. (.а.с.6) ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину і звернулися до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. (а.с. 48,49) Вони отримали свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом у вигляді земельної ділянки по 1/2 частині (а.с.50, 53)

Щодо свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, то їм нотаріус відмовив з посиланням на те, що свідоцтво про право власності, видане підприємством сфери послуг "Імпульс" не відповідає вимогам ч.1 ст. 8 ЗУ " про приватизацію державного житлового фонду" та відповідно до довідки виданої ПП "Малі-44" від 24.07.2014 року №117 відомості про реєстрацію права власності, зазначеного нерухомого майна відсутні - житловий будинок не зареєстрований відповідно до чинного законодавства. (а.с.4)

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції суд першої інстанції дійшов висновку проте, що позивачами не надано суду доказів законності видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно на території с. Новомиколаївка Токмацького району. Оскільки за життя ОСОБА_4 не отримала правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, тобто у неї не виникло права власності на вказаний будинок, тому позивачі не можуть успадкувати право власності на житловий будинок, яке було відсутнє у спадкодавця на момент смерті.

Між тим з таким висновком суду не можна погодитися.

В довідці виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 12.09.2014 р.№665 зазначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 1973 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

За довідкою виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 12.09.2014 року №667, згідно запису в по господарській книзі сільської ради №3, об'єкту по господарського обліку 0249 власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням № 53 від 28.11.1987 року виконавчого комітету Новомиколаївкольої Сільської ради Токмацької районної ради народних депутатів Запорізької області було визнано право власності на належні будинки у с. Новомиколаївка відповідно до додатку № 1 та вирішено щодо клопотання перед Токмацькою районною радю народних депутатів Запорізької області про оформлення права власності за жилі будинку таа видачу їм свідоцтва про право власності. (а.с.84)

Рішенням № 27 від 28.01.1988 року виконавчого комітету Токмацької районної ради народних депутатів Запорізької області було вирішено оформити право власності на житлові будинки у тому числі по вул. Космічній № 101 с.Новомиколаївка, Запорізька область, за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.71, 72) та доручено провести реєстрацію право власності Пологівському міжміському бюро технічної інвентаризації.

Свідоцтвом про право власності, виданим 16.03.1995 року Молочанським міськвиконкомом, яке було видане на підставі рішення № 27 від 28.01.1988 року виконавчого комітету Токмацької районної ради народних депутатів Запорізької області було визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та визначено, що свідоцтво підлягає реєстрації в підприємстві сфери послуг "Імпульс".

Суд першої інстанції дійшов висновку проте, що право власності за ОСОБА_4 в селі Новомиколаївка, оформлено з порушенням законодавства, а тому не є належним доказом по справі.

Проте такий висновок суду суперечить вимогам закону та матеріалам справи.

За правилами с. 393 ЦК України недійсність правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, може бути визнаний у судовому порядку , але за позовом власника майна і тільки тоді він визнається судом незаконним та скасовується. За вимогами ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину.

За правилами ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Розглядаючи справу відповідно до вимог ст. 8 ЦПК України суд має керуватися нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на спірний житловий будинок, у порядку спадкування, на час виникнення право власності (1988 рік) записи у господарських книгах оцінюються у сукупності з ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Правові акти органів місцевого самоврядування, на підставі яких видавалося та правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який належать ОСОБА_4 не оспорювалися у судовому порядку, та з урахуванням законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, а тому суд безпідставно не прийняв їх до уваги.

За роз'ясненнями у п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05. 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування " свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зважаючи на те, що рішення суду про відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, нотаріус відмовив спадкоємцям у оформлені спадщини, колегія судів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 13 лютого 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним по 1/2 частці житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді