Справа № 442/5863/15-ц
Провадження № 2/442/2009/2015
УХВАЛА

03 вересня 2015 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., вивчивши позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради про встановлення факту та спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про встановлення факту та спонукання до вчинення дій.

Як вбачається із позовної заяви представник позивача просить встановити факт надання неналежної якості послуг по обслуговуванню димових та вентиляційних каналів, спонукати відповідача вчинити дії, а саме надати відповідний акт.

У поданій позовній заяві представник позивача посилається на ст. 5 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про захист прав споживачів", держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Відповідно ст. 21 ЗУ "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, позовні вимоги, з урахуванням того, що дії відповідача не підпадають під випадки порушення прав споживачів, передбачені ЗУ "Про захист прав споживачів", приходжу до висновку про те, що дані правовідносини не регулюються вказаним законом, а позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Відповідно до Закону України Про судовий збір, судовий збір - це збір, що справляється на всій території України заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Статтею 3 передбачено, що судовий збір справляється за подання позовної заяви передбаченої цивільним законодавством.

Як вбачається із поданої позовної заяви, представник позивача заявляє позовні вимоги, що стосуються немайнового характеру.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В свою чергу ч.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, передбачає, що при подачі позовної заяви немайнового характеру сплачується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки у даній справі відсутні підтверджуючі документи щодо сплати судового збору, який слід сплатити в місцевий бюджет на р/р 0014, МФО 825014, код класифікації доходів бюджету 22030001, , в сумі 243,60 грн. Одночасно позивачем не подано документу, що свідчить про його звільнення від сплати судового збору.

В позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину та не вказано наявності підстав для звільнення від доказування.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків.

Зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовна заява подана без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119,121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради про встановлення факту та спонукання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати представнику позивача термін протягом двох днів з дня отримання ним копії ухвали усунути зазначені у мотивувальній частині ухвали недоліки.

В разі невиконання вимог ухвали та не усунення недоліків поданої позовної заяви, така заява буде вважатися неподаною і повернута представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р.Г. Коваль