Справа № 201/7335/15-ц
Провадження № 2/201/2249/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 вересня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

при секретарі Поддєлковій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпропетровський державний технічний університет залізничного транспорту про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпропетровський державний технічний університет залізничного транспорту про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач в обґрунтування позову зазначила, що 09 квітня 2014 року помер її батько ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №567176 від 10 квітня 2014 року. Позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_4 залишилось майно, а саме гараж, який був придбаний померлим на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 1983 року, укладеного в простій письмовій формі. З приводу спадкування вказаного майна ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі зазначеного свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правоустановчих документів на майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів і доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №567176 від 10 квітня 2014 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось майно, а саме гараж, який був придбаний померлим на підставі договору купівлі-продажу від 11 листопада 1983 року, укладеного в простій письмовій формі.

З приводу спадкування вказаного майна як єдиний спадкоємець, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак у видачі зазначеного свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правоустановчих документів на майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 06.03.2015 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № 8 по вул. Академіка Лазаряна у м. Дніпропетровську після померлого 09.04.2014 ОСОБА_4 на підставі відсутності у спадкоємця правоустановчих документів.

Згідно інформації, викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що за змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем у справах даної категорії є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину.

За змістом статті 33 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин; неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано будь-яких доказів або обґрунтувань, а судом не встановлено порушення або невизнання відповідачами у цій справі прав позивача на спадкування та такі сторони не є особами, що здійснюють регулювання спірних правовідносин спадкування.

Оскільки позовні вимоги заявлено до неналежних відповідачів вони підлягають відхиленню.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача до ОСОБА_2, Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпропетровський державний технічний університет залізничного транспорту про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом слід відмовити, оскільки, звертаючись до суду з позовом до відповідачів, позивач не надала доказів оскарження або невизнання ними права власності позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпропетровський державний технічний університет залізничного транспорту про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволені заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку, при цьому строк апеляційного оскарження відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.П. Ходаківський