Справа №504/4324/14-ц
№2/504/303/15
Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді Рідник І.Ю.
секретаря Омелюх О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Комінтернівське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
17.12.2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, у зв'язку з не проживанням за вказаною адресою за власним бажанням понад встановлений законом строк, та зняття з реєстрації за вказаною адресою.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що будинок по АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. За його заявою з травня 2007 року в будинку зареєстровано відповідача як члена сім'ї, який є чоловіком його доньки. З червня 2013 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, так як залишив сім'ю, і з того часу його місцезнаходження їм не відомо. Матеріально свою сім'ю, де росте двоє дітей, відповідач не забезпечує та участі у вихованні дітей не приймає. У добровільному порядку відповідач з його будинку не виписався, у зв'язку з чим, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідача завдає йому незручності у користуванні власним будинком та вимагає нести матеріальні витрати на комунальні послуги.
В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, не зважаючи на те, що про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення в газеті «Одеські вісті» від 17.03.2015 року №26, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу згідно положень ч.4 ст.169 ЦПК України.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 12.09.2006 року Комінтер-нівським РБТІ /а.с.14/.
Згідно відомостей про реєстрацію відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, він зареєстрований АДРЕСА_1 з 18.05.2007 року як член сім'ї власника будинку /а.с.7,17,19/.
Відповідно зі ст.405 ЦК України члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно акту обстеження на предмет проживання ОСОБА_2 в будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 в с.Красносілка, складених депутатом Красносільської сільської ради Комінтер-нівського району Одеської області Вербицького О.О., за участю сусідів ОСОБА_1, від 11.12.2014р., ОСОБА_2 зареєстрований за даною адресою, але не проживає більше 1 року 6 місяців /а.с.12/.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України).
Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає за місцем реєстрації за власним бажанням понад один рік, витрати по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, позов в цієї частині є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Право на свободу пересування і вибору місця проживання в України визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-ІУ.
Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання, визначені ст.7 Закону №1382-ІУ, згідно з якої підставами для зняття з реєстрації місця проживання є: заява особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть.
Отже, підставою для зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання відповідним органом є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим, вимога про зняття відповідача з реєстрації за місцем проживання заявлена необґрунтовано, оскільки ця дія реєстраційної служби є наслідком виконання рішення суду.
На підставі ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України і керуючись ст.ст.10,209,212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 Комінтер-нівського району Одеської області.
В решті вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції.
Суддя