Номер провадження: 22-ц/785/2603/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, про розподіл житлового приміщення між співвласниками та компенсації вартості частки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 правонаступником якої є ОСОБА_5 про стягнення витрат на оплату теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року, -

встановила:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності. Частка позивача складає 2/9, з яких 1/9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 січня 2001 року, а також 1/9 згідно свідоцтва про право на спадщину від 26 липня 2010 року, зареєстрованих у комунальному підприємстві "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 21 січня 2002 року та 19 жовтня 2010 року. Між позивачем та відповідачами виник спір про порядок користування і володіння квартирою. Домовленості про поділ квартири досягнуто не було. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов, стягнути грошову компенсацію за належну їй частку у квартирі.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не виконують своїх обов'язків щодо сплати за теплопостачання та СДПТ, такі витрати несе вона. Тому просила зустрічний позов задовольнити, стягнути з відповідачів на свою користь кошти, витрачені на утримання спільного майна у розмірі, пропорційному часткам останніх у ньому.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 2/9 частин трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м. у розмірі 98401 грн. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з проведенням експертиз у розмірі 3 200 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з залишенням позову ОСОБА_2 без розгляду та ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на те, що згідно експертного висновку ТОВ "ЕКСПРЕСПРОЕКТБУД" "Про можливість розділу квартири АДРЕСА_1", були зроблені наступні висновки та рекомендації:

- виконати реконструкцію з розділом квартири відповідно до вимог ДБН В 2.2.-15-2005 "Житлові будинки, Основні положення" не представляється можливим;

- приналежна гр. ОСОБА_2 частка в квартирі № 22 в натурі не може бути виділена з частини квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, без втрати її цільового призначення;

- на підставі ст. 183 Цивільного кодексу України обстежувана квартира є неподільною. Будь-яка реконструкція з розділом квартири призведе до втрати її цільового призначення.

Згідно матеріалів справи, фактично в квартирі проживає постійно тільки ОСОБА_3, яка заперечує проти вселення в квартиру позивача. Також встановлено, що у зв'язку з неможливістю виділення частки в натурі позивач позбавлений права передбаченого ч. 3 ст. 319 ЦК України, згідно якої всім власникам майна забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, а спільне проживання з відповідачами не є можливим.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Як встановлює ВСУ в ухвалі від 15.02.2012 року № 6 - 45954сво10, глава 26 ЦК України визначає правовий режим спільної власності з урахуванням інтересів усіх її учасників, кожен з яких має право володіти, користуватися і розпоряджатися власністю за згодою інших співвласників. Незалежно від розміру частки всі вони мають рівні права, в тому числі згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен з них має право на виділ частки в натурі, а за відсутності такої можливості при неподільності речі - право на одержання від інших співвласників матеріальної вартості його частки. При цьому, право власника на виділення частки із спільного майна шляхом отримання грошової компенсації не може бути обмежено іншими співвласниками й такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки. При цьому не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та залежність від мотивів (перешкоди в користуванні спільним майном (квартирою), забезпечення іншим житлом), з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Згідно звіту приватного підприємства "ТРІКОД" (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 9624/10 від 27.05.2010 р.) Про незалежну оцінку вартості 2/9 частин житловий трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 оціночна вартість 3-х кімнатної квартири загальною площею 62,3 м. без урахування ПДВ становить 442 80 грн.;

- вартість 2/9 частин житловий трикімнатної квартири площею 62,3 м., без урахування ПДВ становить 98 401 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги позивача в частині компенсації вартості 2/9 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 98401 грн. є обґрунтовані, доведені, у зв'язку з чим, підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції стягнув з відповідачів судові витрати, та витрату на правову допомогу.

Колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, вважаючи, що з ОСОБА_3, ОСОБА_5 який є правонаступником ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація вартості 2/9 частин трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м. у розмірі 98401 грн., проте у рішенні не визначив хто і в якому розмірі має сплатити грошову компенсацію, яка нова частка у праві власності має складати тих учасників спільної власності, з яких присуджена до стягнення компенсація, з кого стягуються кошти в зв'язку з чим рішення суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності. Частка позивача складає 2/9, з яких 1/9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 січня 2001 року, а також 1/9 згідно свідоцтва про право на спадщину від 26 липня 2010 року, зареєстрованих у комунальному підприємстві "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 21 січня 2002 року та 19 жовтня 2010 року. Між позивачем та відповідачами виник спір про порядок користування і володіння квартирою. Домовленості про поділ квартири досягнуто не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності.

За неможливості такого виділу у зв'язку з неподільністю речі (ч. 2 ст. 183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Виходячи з аналізу зазначених норм у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України передбачене частиною другою ст. 364 цього Кодексу право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому зазначеною нормою передбачено, що у разі припинення права власності співвласника на його вимогу останньому сплачується грошова компенсація.

В зв'язку з наведеним з кожного відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація вартості 1/9 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 49200 грн. 50 коп. Визнання за ОСОБА_3 право власності на 22/27 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Визнання за ОСОБА_5 право власності на 5/27 частини зазначеної квартири.

Посилання при розгляді справи в суді апеляційної інстанції представника ОСОБА_2 про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру вартості квартири, в зв'язку з наявністю нової оцінки квартири станом на 2015 рік є помилковими, оскільки згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У зв'язку з задоволенням зазначених позовних вимог ОСОБА_2 на її користь з кожного з відповідачів підлягає стягненню витрати пов'язані з проведенням експертиз у розмірі 1600 грн., а також 523 грн. судового збору.

Колегія вважає, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ. Статтею 1 зазначеного закону визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у

цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка

надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88 ЦПК України судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи.

В матеріалах справи відсутні обчислення витрат на правову допомогу з розрахунку 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати особи, яка надає правову допомогу за годину її роботи.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Враховуючи характер відносин, які складаються при визначенні порядку володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю, такий правочин не може вчинятись усно, однак письмової угоди між співвласниками із визначенням порядку володіння майном укладено не було.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Позивачем за зустрічним позовом були надані довідки, які підтверджують суми нарахованої плати за спожиті житлово-комунальні послуги. Проте підтвердження щодо фактичного здійснення оплати наданих послуг міститься тільки у довідці від КП "Теплопостачання міста Одеси" Теплозбут № 11. Відповідно ОСОБА_3 не надано достатніх доказів, які підтверджують понесені витрати в повному обсязі. Тому довідки, які надані на підтвердження вимог за зустрічним позовом викликають сумніви та суперечать вимогам щодо доказів, які встановлюються ст.ст. 57-59 Цивільного процесуального кодексу України.

Також суд першої інстанції зазначив, що у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2. та ОСОБА_4 не проживали, а, отже, на них не може покладатись обов'язок оплати наданих житлово-комунальних послуг, оскільки ними вони фактично не були спожиті.

З зазначеними висновками суду першої інстанції колегія не погоджується.

Квартира АДРЕСА_1, перебуває на балансі КП ЖКС " Черьомушки" ділянка НОМЕР_1, яка надає послуги по утриманню майна у належному стані. Теплопостачання квартири здійснює КП "Теплопостачання" міста Одеси" теплозбут № 11. Вартість наданих послуг сплачує ОСОБА_3, що підтверджується наданими нею квитанціями.

Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальне господарство" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання і перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках та спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Надання послуг по теплопостачанню та комунальних послугах, забезпечує власникам можливість повноцінно користуватись належним їм майном, а також обумовлює збереження самого майна, попереджаючи його псування, руйнування та передчасне зношування шляхом своєчасного здійснення його ремонту, обігріву, забезпечення дотримання санітарних норм і правил.

Зобов'язання співвласника брати участь в утриманні своєї частки у праві спільної часткової власності не може залежати від факту проживання чи не проживання співвласника незалежно від причини непроживання, у приміщенні, що є спільною власністю, оскільки у будь-якому випадку він споживає надані житлово-комунальні послуги, направлені на збереження та утримання у належному стані його власності.

ОСОБА_3 в суді першої інстанції були надані належні докази на підтвердження оплати витрат на оплату теплопостачання у розмірі 8507 грн. 44 коп. (т.1 а.с. 24). Представник ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції в своїх запереченнях на позовну заяву ОСОБА_3 визнав надання ОСОБА_3 належних доказів на підтвердження сплати витрат на оплату теплопостачання (т.1 а.с. 39). При розгляді справи в суді першої інстанції так як і при розгляді справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та в подальшому її правонаступник ОСОБА_5 не надали своїх заперечень проти сплати ОСОБА_3 витрат на оплату теплопостачання.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 яка є одним з співвласників квартири АДРЕСА_1 є уповноваженою особою на сплату витрат на оплату теплопостачання, розмір сплати коштів на оплату теплопостачання підтверджені належними доказами, характер та структура сплати 8507 грн. 44 коп. (т.1 а.с. 24) свідчать про те, що зазначені кошти спрямовувалися саме на оплату теплопостачання, колегія вважає помилковою відмову суду першої інстанції у відмові в задоволенні зустрічного позову в частині стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_3 витрат на оплату теплопостачання, а тому рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення витрат на оплату теплопостачання з ОСОБА_2 та правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 пропорційно їхнім долям у праві спільної власності на користь ОСОБА_3, а саме стягненням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату теплопостачання у розмірі 1890 грн. 54 коп. Стягненням з ОСОБА_4 правонаступником якої є ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату теплопостачання та СДПТ у розмірі 630 грн. 18 коп.

Колегія вважає, що вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів коштів пропорційно часток у праві спільної часткової власності за нараховані СДПТ до сплати у сумі 2787 грн. 93 коп. задоволенню не підлягають, оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині пов'язуються саме з сумою нарахованої, а не сплаченої суми за СДПТ. Надані при розгляді справи в суді апеляційної інстанції докази про сплату витрат за СДПТ не є підставою для задоволення позову в цій частині, оскільки ОСОБА_3 як зазначалося вище не пов'язували стягнення коштів з відповідачів за сплату СДПТ.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну компенсацію вартості 1/9 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 49200 грн. 50 коп.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 22/27 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 матеріальну компенсацію вартості 1/9 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 49200 грн. 50 коп..

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 5/27 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,3 м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з проведенням експертиз у розмірі 1600 грн., а також 523 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані з проведенням експертиз у розмірі 1600 грн., а також 523 грн. судового збору.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату теплопостачання у розмірі 1890 грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 правонаступником якої є ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату теплопостачання у розмірі 630 грн. 18 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді А.П. Бабій

В.А. Станкевич