Справа № 165/2031/15-ц
Провадження № 2/165/576/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі Харук Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Нововолинської міської ради про визначення розміру часток учасників спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - суд,

встановив:

12 серпня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Нововолинської міської ради про визначення розміру часток учасників спільної сумісної власності на квартиру та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить позивачу та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки частки кожного із співвласників є рівними, вважає, що їй та покійному ОСОБА_3 належало по 1/2 частині спірного майна. Зазначає, що з 31 серпня 1999 року до дня смерті ОСОБА_3 проживала в даній квартирі разом з останнім однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу. Оскільки спадкоємців на майно померлого не виявилося, протягом останніх 15 років вона відкрито, безперервно володіла належною померлому 1/2 частиною квартири за адресою АДРЕСА_1 Волинської області, просить визначити, що їй та ОСОБА_3 належало по 1/2 частині квартири та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, належну ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, її представник ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. (а.с.27).

Представник відповідача Нововолинської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Міський голова Сапожніков В.Б. подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності представника відповідача, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.24).

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач та ОСОБА_3 приватизували квартиру, на підставі чого стали співвласниками нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1. Дана обставина стверджується копіями свідоцтва про право власності на житло від 16 вересня 1999 року (а.с.6).

Відповідно до копії техпаспорта (а.с.8-9) спіне нерухоме майно приватизоване позивачем та ОСОБА_3 перебувало у їх спільній сумісній власності. Квартира розташована на п'ятому поверсі дев'ятиповерхового будинку, складається з 1 кімнати житловою площею 19,7 кв. м., у т. ч.: кімната перша - 19,7 кв. м., кухні площею 8,0 кв. м., коридору площею 4,8 кв. м., вбудованої шафи - 1,3 кв.м. Загальна площа квартири 37,3 кв. м. Інвентаризаційна вартість квартири 100555 грн.

Як зазначено в ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Враховуючи наведене, суд вважає, що кожному із співвласників належало по 1/2 частині спірної квартири, а тому суд задовольняє позов в цій частині.

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.5 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3

З оглянутої судом інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої Нововолинською ДНК від 10 вересня 2015 року вбачається, що заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину на майно померлого ОСОБА_3 не надходило, спадкова справа не заводилася.

Як вбачається із копії будинкової книги та довідки ЖЕК №3 (а.с.7, 10-11) у квартирі за адресою АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована ОСОБА_2, яка користується вищезазначеною квартирою по даний час.

У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспорті засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Оскільки позивач ОСОБА_2 протягом останніх більш як десять років добросовісно, безперервно володіла вказаним нерухомим майном, покращувала за власний рахунок його стан і оплачувала відповідні платежі за користування ним та за спожиті комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що є підстави для визнання права власності за позивачем ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_1, належну померлому ОСОБА_3 за набувальною давністю, у зв'язку з чим позов задовільняє.

Керуючись ст.10. ст.11, ст.60, ст.88, ст.209, ст.212, ст.213, ст.214, ст.215 ЦПК України, на підставі ст. 344, ст.368 ЦК України, - суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м. Донецьк та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, належить кожному по 1/2 (одній другій) частині квартири за адресою АДРЕСА_1 Волинської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженецею м. Донецьк право власності на 1/2 (сдну другу) частину квартири за адресою АДРЕСА_1 Волинської області, належну ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не було скасовано.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук