АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3192/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Лозинська М.І.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року позивач перед»явив до відповідачів вказаний позов та зазначав, що 03.07.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» , було укладено кредитний договір № МL -004/180/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 85 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13.99 % , а позичальник зобов»язався повернути банку кредитні кошти у строки зазначені у договорі,а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов»язання,які визначені договором.

З метою забезпечення виконання зобов»язання за вказаним кредитним договором 03.07.2013 року між банком,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №РСL-004/180/2007 року,за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов»язань,іпотекодавці надають іпотеко держателю в іпотеку нерухоме майно,а саме:трикімнатну квартиру загальною площею 60,00 кв.м,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позивач прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує зазначені зобов»язання за вказаним кредитним договором належним чином внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2013 року становить 155772,31 доларів США, що за офіційним курсом становить 1245088,07 грн. та 4368775,97 грн. пені, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної суми заборгованості шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В подальшому позивач збільшив вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника за кредитним договором, яка становить 7 327 329,70 грн..

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції,як таке,що прийнято з порушенням права стягувача, оскільки, не зважаючи на те, що в судовому засіданні достовірно не встановлено чи є іпотечна квартира єдиним місцем проживання відповідачів, суд безпідставно застосував при вирішенні даного спору ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 03.07.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» , було укладено кредитний договір № МL -004/180/2007, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 85 000 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13.99 % , а позичальник зобов»язався повернути банку кредитні кошти у строки зазначені у договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов»язання,які визначені договором.

В забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору в той же день між банком та ОСОБА_2, а також ОСОБА_3, які мешкають за адресою : АДРЕСА_1, був укладений договір іпотеки № РСL-004/180/2007 року, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов»язань, іпотекодавці надали іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 60,00 кв. м , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 14.01.1999 року Відділом приватизації державного житла та формування права власності на об»єкти нерухомості Залізничної районної державної адміністрації м. Києва та свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими державним нотаріусом Дев»ятої Київської нотаріальної контори, зареєстрованими 17.01.2005 року в «Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» за № 7949.

Підпунктом 6.1. статті 6 договору іпотеки передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель може задовольнити всі боргові зобов»язання не сплачені боржником, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов»язань за цим договором, а також фактичних витрат, понесених іпотеко держателем у зв»язку із реалізацією його прав за цим договором .

Належним чином ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість , яка станом на день ухвалення рішення становить 7 327 329,70 грн..

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» , яке відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05.11.2010 року придбало право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, суд виходив з того, що хоча і є всі передбачені чинним законодавством підстави до задоволення позову, проте Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України,наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» накладено заборону на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки, в зв»язку з чим дана вимога позивача задоволена бути не може.

Таке рішення суду, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав .

Відповідно до пункту 1 Закону України від 07.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави(іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

З наведеного вбачається, що на даний час діє мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, під який підпадає і категорія даної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Будь-яких доказів того, що відповідачі мають у власності інше нерухоме майно, внаслідок чого дія вищевказаного Закону на останніх не поширюється, позивач не надав та на наявність таких не вказав, а враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , посилання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на те, що судом не витребувано інформацію про право власності на нерухоме майно відповідачів, є таким , що не відповідає статтям 10, 11 ЦПК України, якими встановлено , що цивільне судочинство здійснюється за засадах змагальності та диспозитивності .

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Заочне рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -