Справа № 346/2705/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1936/2015
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «ПроКредитБанк» про визнання поруки припиненою за апеляційною скаргою ПАТ «ПроКредитБанк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «ПроКредитБанк» про визнання поруки припиненою.

Свої вимоги мотивував тим, що він як поручитель за договором поруки від 10.05.2007 року, укладеним ним з ПАТ «ПроКредитБанк» взяв на себе зобов»язання перед кредитором відповідати за зобов»язання ОСОБА_3(позичальника), які виникають з умов Рамкової угоди №1199 від 08.05.2007 року, Договору про надання траншу від 08.05.2007 року та інших договорів про надання траншу, Графіків повернення кредиту і сплати відсотків та інших договорів, які є невід»ємною частиною Рамкової угоди, за умовами якої позичальник зобов»язувався повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 350000 доларів США в строки передбачені Кредитним договором та сплатити відсотки за користування кредитом неустойку та інші штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором у повному обсязі цих зобов»язань.

Позивач, посилався на те, що між кредитором та боржником в процесі виконання Кредитного договору були внесені зміни, так, 12 січня 2012 року підписано графік повернення кредиту та сплати відсотків у новій редакції, у зв»язку з чим максимальна сума заборгованості за договором змінилася в сторону збільшення з 471556,73 доларів США до 487441,36 доларів США.

Оскільки такі зміни внесені в основне зобов»язання без його згоди як поручителя, позивач просив визнати поруку припиненою

Крім того, позивач зазначив також, що кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання боржником основного зобов»язання не пред»явив вимогу до поручителя, тому, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука в такому випадку приняється.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано договір поруки №1199-ДП 2, укладений 10.05.2007 року між ЗАТ «ПроКредитБанк» (кредитором) та ОСОБА_2 (поручителем) з метою виконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобов»язань перед вказаним кредитором, які виникають з рамкової угоди №1199 від 08.05.2007 року, договору про надання траншу №13.4957/1199 від 08.05.2007 року та інших договорів, які є невід»ємною частиною даної рамкової угоди - припиненим.

На дане рішення ПАТ «ПроКредитБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що позивач пред»являючи позов про визнання поруки припиненою посилався на те, що в результаті внесених змін до Рамкової угоди обсяг фінансової відповідальності Поручителя було збільшено без його згоди, що є підставою для припинення поруки. Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позичальник отримав кредит на суму 156 526,94 дол. США, решта суми це відсотки - плата за користування коштами кредитора та пеня як відповідальність за порушення зобов»язань позичальником.

Необгрунтованими є також доводи позивача про пропуск кредитором шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов»язання.

Оскільки ПАТ «ПроКредитБанк» направив поручителю ОСОБА_2 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом - 17.04.2014 року, тобто змінив строк виконання основного зобов»язання, та пред»явив позов до поручителя 03.10.2014 року тобто на протязі шести місяців після зміни строку виконання основного зобов»язання.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував, тому апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ПАТ «ПроКредитБанк» Петрів Н.В. підтримала доводи апеляційної скарги з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідно до положень ч.4 ст. 559 ЦК України є підстави для визнання поруки припиненою.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.05.2007 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_3 укладено Рамкову угоду № 1199, відповідно до якої та договорів про надання траншу банк відкрив позичальнику кредитну лінію терміном на 240 місяців в розмірі та на умовах, передбачених ст.2 угоди. В цей же день між банком та позичальником укладено договір про надання траншу №13.4957/1199, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти для задоволення особистих потреб в сумі 250000 доларів США на строк користування 120 місяців зі сплатою відсотків в розмірі 14 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобов»язань за кредитним договором між кредитором (ПАТ «ПроКредитБанк») та позивачем ОСОБА_2 як поручителем укладено договір поруки № 1199-ДП 2, згідно якого поручитель зобов»язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 в повному обсязі зобов»язань, які виникають з Рамкової угоди та інших договорів, що є їх невід»ємною частиною щодо повернення суми кредиту з максимальним лімітом заборгованості 350000 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки, штрафних санкцій у розмірі та випадках передбачених кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_3 належним чином не виконувала взяті на себе зобов»язання, так, починаючи з січня 2013 року допускала порушення строків сплати основного зобов»язання, у зв»язку з чим 09.09.2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. з метою забезпечення виконання зобов»язань ОСОБА_3 згідно Рамкової угоди №1199 від 08.05.2007 року та укладеного на її підставі Договору про надання траншу №134957/119 від 08.05.2007 року зі змінами та доповненнями, внесеними договором про внесення змін від 24.10.2007 року, строк платежу за якими настав 22 травня 2014 року - звернуто стягнення на нерухоме майно - нежиле приміщення по АДРЕСА_1 та магазин по АДРЕСА_2. Стягнення заборгованості проведено за строк з 10 січня 2013 року по 04 серпня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Згідно п. 4.1 Договору поруки - строк закінчення Договору поруки визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору (а.с 13).

Оскільки така умова договору суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, то підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При визначенні дня настання строку виконання основного зобов'язання слід виходити із положень ч.1,2 ст. 1054 ЦК України, згідно яких за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до положень п.2.1 Рамкової угоди №1199 від 08.05.2007 року - умови та порядок надання кредиту, порядок та строки повернення кредиту, дострокове повернення кредиту, штрафні санкції, права та обов»язки сторін, вирішення спорів та інші умови встановлюються договорами про надання траншу.

Згідно п.5.1 Договору про надання траншу № 13.4957/1199 у разі виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно Графіку або сплати штрафних санкцій більш ніж 3 банківських днів, або у разі невиконання чи неналежного виконання зобов»язань договору, передбачених у п. 3.5, 4.3, 5.5, 5.6,7.3 цього Договору, або наявності обставин, які ставлять під сумнів погашення кредиту, кредитор набуває право: вимагати дострокового погашення Кредиту та інших нарахувань за ним; вимагати відшкодування збитків, завданих Кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього договору; вимагати від поручителів, майнових поручителів та гарантів дострокового погашення Кредиту та інших нарахувань за ним.

П.5.2 Договору про надання траншу передбачено, що якщо після відправлення Кредитором письмової вимоги про дострокове погашення кредиту Позичальник протягом п»яти банківських днів не погасив кредит та інших нарахувань за ним, Кредитор набуває право на примусове стягнення грошових коштів на умовах передбачених ч.2 п.5,3 та звернути стягнення на предмет застави через судові органи та виконавчий напис нотаріуса (а.с.7,8).

Таким чином, умовами вищезазначеного Договору про надання траншу передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником кредитного зобов»язання - Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту як Позичальником, так і Поручителем.

Із матеріалів справи вбачається, що Позичальник починаючи з січня 2013 року допустила заборгованість по кредитному договору. Так, із представленого розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором встановлено, що позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконувала взяті на себе зобов»язання за кредитним договором та допускала порушення строків оплати капіталу та процентів внеску, у зв»язку з чим банком було нараховано заборгованість на капітал і проценти внеску, а також проценти за час прострочення та пеню.

Виходячи із змісту кредитного договору, зокрема п.5.1 Договору про надання траншу № 13.4957/1199, саме з січня 2013 року кредитор набув права вимагати дострокового погашення Кредиту, оскільки поручитель як і позичальник зобов»язався перед кредитором відповідати за виконання в повному обсязі зобов»язань, які виникають з Рамкової угоди та інших договорів, що є їх невід»ємною частиною щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки, штрафних санкцій у розмірі та випадках передбачених кредитним договором.

16 квітня 2014 року ПАТ «ПроКредитБанк» у відповідності до положень Договору поруки, Рамкової угоди ОСОБА_2 надіслано вимогу про виконання зобов»язання за договором поруки, зокрема у зв»язку з наявністю тривалого прострочення Позичальником грошового зобов»язання банк заявив вимогу про повне дострокове погашення кредиту поручителем (а.с.67).

Таким чином, не зважаючи на те, що позичальник починаючи з січня 2013 року належним чином не виконувала зобов»язання за кредитним договором, так із січня 2013 року мала місце прострочка платежів по капіталу та процентах внеску, у зв»язку з чим нараховано проценти за час прострочених платежів та пеня, а з 11.03.2014 року не сплачено черговий платіж капіталу та процентах внеску, ПАТ «ПроКредитБанк» 16 квітня 2014 року посилаючись на наявність тривалого прострочення по зобов»язаннях надіслав поручителю вимогу про виконання зобов»язання, а 03.10.2014 року звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя.

Представник апелянта ПАТ «ПроКредитБанк» не заперечила наявність боргу за кредитним договором починаючи з січня 2013 року.

Оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явив вимогу до поручителя, то порука підлягає припиненню.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що направивши поручителю ОСОБА_2 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом він змінив строк виконання основного зобов»язання та пред»явив позов до поручителя протягом шести місяців після зміни строку виконання основного зобов»язання, оскільки припинення поруки законодавцем пов»язується із пропуском шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов»язання та пред»явленням у встановленому порядку вимоги до поручителя.

За змістом Договору про надання траншу - письмова вимога про дострокове погашення кредиту як позичальником, так і поручителем - є наслідком невиконання кредитних зобов»язань позичальником та підтверджує наявність у позичальника боргу за основним зобов»язанням починаючи з січня 2013 року.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредитБанк» відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В.Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М. Соколовський