Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 20 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, поділ спільного майна, визнання квартири спільною власністю, визнання права власності та права користування квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та вселення,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що з 1993 року по 1997 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1.

08 травня 1998 року на Одеській універсальній біржі «Витязь» за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на ім'я ОСОБА_3 та її батька ОСОБА_8 в рівних частках.

30 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого останній придбав у власність спірну квартиру.

23 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, відповідно до умов якого останній було передано у власність квартиру АДРЕСА_1.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просив суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

від 30 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та

ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською A.M. за реєстровим № 11862; поділити спільне сумісне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках; визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 права користування спірною квартирою.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, їй на праві приватної власності за договором дарування від 23 січня 2012 року, укладеному між нею та ОСОБА_4 та посвідченому у нотаріальному порядку, належить спірна квартира. У вказаній квартирі, окрім неї, зареєстровані: її сини - ОСОБА_5, 1995 року народження, ОСОБА_10, 2001 року народження, та ОСОБА_11, 2013 року народження. У вересні 2013 року в спірну квартиру посилився ОСОБА_2, який змінивши замки на вхідних дверях квартири, перешкоджає їй в користуванні квартирою, з приводу чого вона зверталась до міліції та прокуратури.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила суд усунути їй перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом виселення

ОСОБА_2 без надання іншого жилого приміщення та вселення у квартиру.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні решти зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку, що ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами, що на укладення спірного договору-купівлі потрібна була його згода, як власника на вказану квартиру, оскільки волевиявлення було здійснено законним власником спірної квартири - ОСОБА_3

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, поділ спільного майна, визнання квартири спільною власністю, визнання права власності та права користування квартирою; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та вселення, за касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 20 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області

від 29 січня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська