Справа № 473/3013/15-ц
"14" вересня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарях Заблоцькій М.М., Лукіянчиній Т.І.,
за участю: позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що вона є співвласником житлового будинку №27 по вул. Папаніна в м. Вознесенську Миколаївської області.
В будинку також зареєстрований відповідач по справі, який за місцем реєстрації протягом тривалого часу без поважних причин не проживає та не бажає в подальшому користуватися житловим приміщенням, витрати по утриманню житла не несе, особистих речей ОСОБА_2 в будинку немає, проте останній не знявся з реєстрації з місця попереднього проживання.
В звязку з цим ОСОБА_1 на підставі положень ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка є співвласником житлового будинку №27 по вул. Папаніна в м. Вознесенську Миколаївської області, який вона набула разом з ОСОБА_5 (який помер 07 червня 2006 року) під час перебування з ним в зареєстрованому шлюбі.
В будинку в якості члена сімї співвласників у вересні 2004 року було зареєстровано ОСОБА_2 (а.с. 19, 20).
Проте відповідач в будинку понад встановлений законом річний строк без поважних причин не проживає, що знайшло своє повне підтвердження показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4
В той же час суд не приймає до уваги доводи позивачки щодо ухилення відповідача від зняття з реєстраційного обліку з місця свого попереднього проживання, оскільки, як вбачається з адресної довідки Вознесенського РВ УДМС України в Миколаївській області від 11 серпня 2015 року (а.с. 39) 09 грудня 2014 року ОСОБА_2 в добровільному порядку знявся з реєстраційного обліку з адреси: м. Вознесенськ, вул. Папаніна, 27 в зв'язку з виїздом в с. Раухівка Березівського району Одеської області.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Члени сімї власника будинку (квартири) зобовязані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сімї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання члена сімї власника житла (в тому числі колишнього) таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини припинення сервітуту.
Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При цьому фізичні особи набувають житлових прав (в тому числі право на проживання, інше користування житловим приміщенням) в разі реєстрації свого місця проживання або фактичного вселення в житлове приміщення та втрачають після зняття з реєстраційного обліку та (або) фактичного виселення з житлового приміщення.
Судом встановлено, що відповідач в передбаченому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку самостійно знявся з реєстраційного обліку з належного позивачці будинку, в ньому не мешкає та на час розгляду справи на користування житлом не претендує.
Вказане свідчить про фактичну відсутність предмета спору, а також те, що відповідач жодним чином не порушує прав позивачки, а тому відсутні підстави для їх судового захисту (ст. 15 ЦК України, ст.ст. 3, 15 ЦПК України) у спосіб визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.
За такого суд не вбачає підстав для задоволення позову.
В силу ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом в загальному порядку за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Вуїв