АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 759/4216/15-ц Головуючий у 1-ій ін..- Сенько М.Ф.
Апеляційне провадження 22/ц-796/9408/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 29 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляційних витрат за прострочення виконання зобов*язання,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_2.(а.с.7,8), звернулась в суд з наведеним позовом і просила суд стягнути з ОСОБА_5 3% річних, інфляційні витрати в сумі 1454,88 грн.; 500,00 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що за рішенням Солом*янського районного суду м.Києва від 24 грудня 2013 року на відповідача покладено обов*язок з оплати компенсації в розмірі 4000,00 грн. за частку майна, яке визнано спільною сумісною власністю подружжя та судового збору в сумі 229,41 грн.

Вказане рішення відповідачем не виконано.

Заочним рішення Святошинського районного суду м.Києва від 29 квітня 2015 року відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2, яка діючи в інтересах ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом*янскього районного суду м.Києва від 24 грудня 2013 року (а.с.9,10) вирішено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з відповідача 1/2 частину вартості автомобіля в сумі 4000,00 грн.

Позивачкою заявлено вимоги про стягнення з відповідача за невиконання вказаного рішення грошового зобов*язання відповідно до положення ст.625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або триматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного, положення ст. 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості по заробітній платі, відшкодування працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносини.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що загальне поняття «зобов'язання» визначене у статті 509 ЦК України, яка встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Тобто, законодавець закріплює можливість виникнення цивільних прав і обов'язків із рішення суду, але за умови, що такі випадки прямо вказані у актах цивільного законодавства.

Такої норми, для застосування до спору не встановлено.

Крім того, рішенням суду, на яке посилається позивач, врегульовано спір про поділ спільного майна сторін, тобто врегульовані правовідносини, що не є зобов'язальними.

Доводи апеляційної скарги стосовного безпідставності не застосування судом першої інстанції норм ст.. 625 ЦК України з підстав знецінення грошових коштів у зв*язку з невиконанням відповідачем рішення суду не ґрунтуються на законі, оскільки між сторонами не існувала до рішення суду зобов*язальних відносин.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням норм матеріального права. Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення без змін оскаржуваного рішення.

Керуючись 303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: