Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5762/14-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 49 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «КУА «Прімоколект-капітал», публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про розподіл спільно нажитого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначав, що 27.01.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу дітей не мають. Протягом останнього часу сімейне життя між ними погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони не проживають однією сім'єю. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, зареєстрований 27.01.2012 року виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 1.

01 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому з врахуванням уточненних позовних вимог, просила поділити спільне майно подружжя, а саме: легковий автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_1, вартістю 90 000 грн., та боргові зобов'язання по кредитам на загальну суму 35 807 грн. 14 коп., виділивши їй: присудити з відповідача компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля, з врахуванням решти майна в сумі 39 486 грн. 35 коп.; залишити обов'язок виконати боргові зобов'язання перед ТОВ "Фінансова компанія "Центр Фінансових рішень" у розмірі 12 389 грн. 92 коп. відповідно укладеного кредитного договору, та виділивши ОСОБА_2 автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_1, вартістю 90 000 грн.; зобов'язати ОСОБА_2 виплатити їй 1/2 вартості автомобіля Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_1 з урахуванням вартості решти майна в сумі 39 486 грн. 35 коп.; зобов'язати виконати боргові зобов'язання у розмірі 23 417 грн. 22 коп., відповідно до умов договору № 28-070859/13-00938-вкл-к від 21.06.2013 року. Зазначала, що 27 січня 2012 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 За час перебування в шлюбі подружжя нажило спільне майно, в них виникли спільні боргові зобов'язання. З приводу поділу спільного майна і виконання спільних зобов'язань у стрін є спір, вирішення якого ОСОБА_2 уникає. Спільно нажите майно фактично залишилося за місцем проживання ОСОБА_2, та в його користуванні, і доступ до нього вона немає. ОСОБА_2 категорично відмовляється його ділити, та заперечує будь-які її права щодо такого майна. Під час розгляду справи було залучено до участі у справі треті особи - ТОВ «КУА «Прімоколект-капітал», ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований 27.01.2012 року виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 1. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Поділено спільне майно подружжя, визнавши право власності за ОСОБА_2 на автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_1, вартістю 90 000 грн. В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію за 1/2 частку спільного майна подружжя - автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, колір сірий, державний номер НОМЕР_1 в розмірі 45 000 грн. Визнано кредит в сумі 10 000 грн., отриманий ОСОБА_3 згідно з кредитним договором № 500309264 від 22.05.2013 року укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" таким, що використаний в інтересах сім'ї, та визнати спільним боргом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2012 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Сторони дітей від шлюбу не мають.

За період шлюбу подружжя придбало автомобіль ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_2, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстровано за ОСОБА_2

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що підстав для визнання зазначеного автомобіля особистим майном ОСОБА_2 немає та обгрунтовано визнав його спільним майном подружжя та поділив між ними, зважаючи на наступне.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1 ст.60 СК).

В даному випадку спірне нерухоме майно було придбано в період перебування сторін в шлюбі.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3 ч.1 ст.57 СК).

Заперечуючи проти позову ОСОБА_2 посилався на те, що спірний автомобіль придбаний за його особисті кошти, які він отримав від продажу автомобіля ВАЗ 21083, та кошти його вітчима, і тільки формально був переоформлений на відповідачку, оскільки позивач не міг його переоформити на себе.

Проте, такі доводи не заслуговують на увагу та не були належним чином підтверджені.

Так, згідно облікової картки АМТ автомобіль ВАЗ 21083 був зареєстрований 26.05.2012 року за ОСОБА_3

Про те, що на придбання спірного автомобіля ВАЗ 217030 були витрачені саме особисті кошти ОСОБА_2 та кошти його вітчима - об'єктивних та переконливих доказів не надано.

За наведених обставин суд правильно вважав, що підстав визнавати спірний автомобіль особистою власністю ОСОБА_2 не було.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Частинами 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верхового Суду України у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 у п.п. 22, 23, 24, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК ).

Як в зустрічній позовній заяві, так і в судовому засіданні відповідачка виразила бажання отримати грошову компенсацію замість частки в спірному автомобілі.

При визначені вартості спірного майна суд виходив із дійсної вартості, яка зазначена в позовній заяві, оскільки клопотання про призначення експертизи сторони не заявляли, хоча їм таке право було роз'яснено судом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання право власності за ОСОБА_2 на автомобіль Lada - ВАЗ модель 217030, 2008 року випуску, та стягнення з нього на користь ОСОБА_3 45000 грн., як компенсацію її частки в спільному сумісному майні подружжя.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із судовим рішенням в частині задоволення позову про зобов'язання ОСОБА_2 виконати боргові зобов'язання перед "ТОВ Фінансова компанія "Центр фінансових рішень".

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язок для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використовується в інтересах сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 500309264, за умовами якого останній було надано кошти в сумі 10000 грн., зі сплатою 0,01% річних строком на 36 місяців.

В апеляційній інстанції ОСОБА_3 підтвердила, що поручителем за вказаним кредитним договором виступила її мати, в цей період вона отримувала заробітну плату в сумі 6 000 грн.

Факт відпочинку сторін в м. Коблево в червні 2013 року не є достовірним доказом того, що на відпочинок були використанні саме кредитні кошти.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що кредит в сумі 10000 грн., отриманий ОСОБА_3 згідно з кредитним договором № 500309264 від 22.05.2013 року використаний в інтересах сім'ї та є спільним боргом ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Тому рішення суду в задоволенні позову в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. В решті судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання кредитного договору №500309264 від 22 травня 2013 року, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» спільним боргом подружжя скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді