Справа № 352/2716/14-ц
Провадження № 22-ц/779/596/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду від 05 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тисменицького районного суду від 05 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

Вказав, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року частково задоволено його позов до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Вказаним рішенням зараховано у його частку в спільному майні подружжя кошти за проданий ним автомобіль «Ніссан», 1993 року випуску, у розмірі 24139 грн. При цьому суд не взяв до уваги біржову угоду купівлі-продажу автомобіля №2228 ІФ від 21.12.2008 року, згідно якої автомобіль був проданий відповідачу ОСОБА_3 за 100 грн.

ОСОБА_2 зазначив, що стягнуті з нього рішенням суду кошти - 24139 грн. фактично при продажі автомобіля відповідачем ОСОБА_5 не заплачені. Відтак, ОСОБА_3 належним чином не виконав зобов'язання за біржовою угодою купівлі-продажу автомобіля. Тому в силу дії ст.611 ЦК України, відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний відшкодувати йому збитки в розмірі 24039 грн.

Суд першої інстанції, думку апелянта, помилково застосував положення ст.599 ЦК України щодо припинення зобов'язання та безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на підставі біржової угоди купівлі-продажу автомобіля між сторонами виникли цивільно-правові відносини. Покупець ОСОБА_3 придбав у продавця ОСОБА_2 транспортний засіб, оплативши обумовлену сторонами вартість (100 грн.), при чому продавець своїм підписом засвідчив, що жодних претензій до покупця не має. Тому безпідставними є посилання позивача на те, що ОСОБА_3 порушив зобов'язання та відповідно до ст.611 ЦК України повинен відшкодувати збитки.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, з позивача стягнуто на користь ОСОБА_4 18,94,79 грн. компенсації за частку в спільному майні подружжя, оскілки суд зарахував у його частку кошти за проданий ним автомобіль «Ніссан» у розмірі 24039 грн. (а.с.7-10).

Також встановлено, що на підставі біржової угоди купівлі-продажу автомобіля від 21.12.2005 року №2228 ІФ ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купив транспортний засіб «Ніссан», 1993 року випуску, за результатом біржового торгу за 100 грн. (а.с.3-5).

При цьому, згідно п.5 продавець засвідчив, що зазначений транспортний засіб на момент укладення договору нікому іншому не продано, не подаровано, іншим способом не відчужено, під заставою не перебуває, а також прав і претензій щодо нього третіх осіб немає.

Пунктом 7 встановлено, що вказана угода набрала чинності з моменту її підписання.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

З вищевказаної біржової угоди вбачається, що сторони погодили ціну спірного автомобіля в розмірі 100 грн., які продавець одержав до підписання угоди (п.3 угоди).

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказували на порушення покупцем ОСОБА_3 зобов'язання за угодою купівлі-продажу автомобіля.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для застосування правових наслідків у порядку ст.611 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 05 лютого 2015 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.