Справа № 635/120/15-ц
Провадження № 2/635/787/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого суддi Бобко Т.В.

секретар судових засідань Щербак Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,-

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому уточнив та в остаточній редакції просив припинити його право спільної часткової власності на 6/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок як на окремий об'єкт нерухомості, який складається з наступного: будинку літ. «В-1» з верандою літ. «в», прибудовою літ. «В1-1», навісом літ. «в1», ганком літ. «в2», льохом літ. «вп» житловою площею 18,70 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., а також господарчої будівлі - вбиральні літ. «М».

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташовані три будинки: «А-1», «Б-1» та «В-1». Право власності на будинку «А-1» зареєстроване за відповідачами наступним чином: квартира №1 - за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, квартира №2 - за ОСОБА_7, на квартиру №3 немає відомостей щодо реєстрації права власності, квартира №4 - за ОСОБА_8, ОСОБА_9, квартира №5 - за ОСОБА_10, квартира №6 - за ОСОБА_11, відомостей щодо реєстрації права власності на будинок «Б-1», який складається з квартири №7 та квартири №8 немає, право власності на будинок «В-1», який складається з 6/100 частин домоволодіння в цілому зареєстроване на праві власності за ОСОБА_12 на підставі рішення Народного суду Харківського району та області від 27 червня 1990 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла, після її смерті спадщину прийняв позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 листопада 2010 року. Рішенням Виконкому Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області №234 від 12 грудня 2014 року зазначеній частині спірного будинку було присвоєно окрему поштову адресу: 62458, АДРЕСА_2. Таким чином, на сьогоднішній день частки відповідачів у спірному домоволодінні не виділялися, в технічній документації значиться, що майно належить на праві спільної часткової власності декільком особам, у зв'язку з чим позивач не може у вставленому законом порядку оформити своє право власності на належна йому 6/100 частину домоволодіння, яка фактично є виділеною в натурі ще в 1990 році рішенням народного суду Харківського району та області.

Представник позивача ОСОБА_13, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона підтримала позовні вимоги.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі рішення Народного суду Харківського району та області від 27 червня 1990 року за ОСОБА_12 було визнане право власності на 6/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яка складається з будинку «В-1», сараю «И», погреба «О» та вбиральні «М». Рішення набрало законної сили та зареєстроване в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 25 вересня 2003 року за реєстраційним номером 2787873.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, її чоловік ОСОБА_3 прийняв спадщину у вигляді 6/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель в будинку літ. «В-1», який знаходиться в АДРЕСА_1 та 23 листопада 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину, посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В., зареєстроване в реєстрі за №2-2477.

Однак в реєстрації права власності на зазначене майно рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області Дамірчієвим Р.С. №17444651 від 24 листопада 2014 року позивачу ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки це майно неможливо відокремити як самостійну одиницю нерухомості з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №663 від 23 грудня 2014 року, згідно архівних матеріалів КП «ХРБТІ» станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок «А-1», розташований на АДРЕСА_1 зареєстроване наступним чином: право власності на квартиру №1 в зазначеному будинку зареєстроване на праві спільної сумісної власності в цілому за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 27 жовтня 1999 року, право власності на квартиру №2 в зазначеному будинку зареєстроване в цілому за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Павловою О.О. 21 червня 2012 року за реєстраційним №1221, право власності на квартиру №4 в зазначеному будинку зареєстроване на праві спільної сумісної власності в цілому за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 17 листопада 1994 року, право власності на квартиру №5 в зазначеному будинку зареєстроване в цілому за ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації 17 грудня 1993 року, право власності на квартиру №6 в зазначеному будинку зареєстроване в цілому за ОСОБА_11 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Гуменною А.А. 21 квітня 2011 року за р. №195 та свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. 24 березня 2011 року за реєстровим номером 1419. Відомості про право власності на квартиру №3 в житловому будинку «А-1», квартири №7, №8 в житловому будинку «Б-1» в БТІ відсутні. Право власності на житловий будинок «В-1» за адресою: АДРЕСА_1, який складає 6/100 частин домоволодіння зареєстроване в цілому за ОСОБА_12 на підставі рішення Народного суду Харківського району та області від 27 червня 1990 року.

Довідкою Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-1773 від 20.03.2015 року були надані роз'яснення інформації, зазначеної у вищевказаній довідці КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 23 грудня 2014 року, зі змісту якої вбачається, що квартири в житлових будинках «А-1», «Б-1» по АДРЕСА_1 придбані їх власниками внаслідок приватизації за період часу з 1993 по 1995 роки, технічні паспорти на зазначені квартири не містять конфігурації земельної ділянки, право власності стосується лише кожної окремої квартири, приватизовані мешканцями квартири є об'єктами їх приватної власності, однак частки власників квартир у зазначеному домоволодінні не визначалися. При цьому, єдиним власником із визначенням ідеальної частки в домоволодіння (6/100) по АДРЕСА_1 є ОСОБА_12, зазначена частка виділена в натурі на підставі рішення Народного суду Харківського району та області від 27 червня 1990 року по справі №2-1389/1990 та на момент реєстрації права власності на 6/100 частин домоволодіння за ОСОБА_12 будинок літ. «В-1» складався з основної частини «В-1», прибудови діт. «В1-1», веранди літ. «в», навісу літ. «в1», ганку літ. «в2», льоху літ. «вп» загальною площею 44,20 кв.м., житловою площею 18, 70 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Фактично це означає, що власник нерухомого майна може розпоряджатися своїм майном керуючись власними переконаннями і власною волею не порушуючи при цьому інтереси інших осіб. Власник майна або уповноважена ним особа можуть поділити нерухоме майно або виділити з нього певну частину. Так само власник або співвласники декількох об'єктів нерухомого майна можуть об'єднати ці об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст.358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками в праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо - вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, такий виділ щодо частки майна, яка належить на даний час позивачу, фактично здійснений, тобто його частка є окремою та ізольованою, що підтверджується вищевказаним рішенням народного суду Харківського району та області від 27 червня 1990 року та довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №Е-1773 від 20 березня 2015 року.

Крім того, рішенням Виконавчого комітету Харківського району Харківської області №234 від 12 грудня 2014 року «Про присвоєння окремої поштової адреси житловому будинку та господарським будівлям та спорудам, що розташовані на садибі за адресою: АДРЕСА_1», належній ОСОБА_3 частині домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з: житлового будинку літ. «В-1» з верандою літ. «в», прибудовою літ. «В1-1», навісом літ. «в1», ганком літ. «в2», льохом літ. «вп», а також господарчих будівель: навісу літ. «Ю», вбиральні літ. «М», душу літ. «Ц», вимощення І, огорожі присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_2.

Таким чином, з вищевказаної технічної документації вбачається, що на сьогоднішній день існує самостійний об'єкт нерухомості - житловий будинок «В-1» загальною площею 44,20 кв.м., житловою площею 18, 70 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку (квартири), що є спільною частковою власністю, суд встановлює, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку(квартири) з самостійним входом.

Поділ майна, що є об'єктом спільної часткової власності в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності стосовно усіх співвласників. Моментом припинення права спільної власності співпадає з моментом виникнення права на частину майна, що раніше було об'єктом права спільної часткової власності, як на окремий об'єкт права власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Нерухоме майно, на яке позивач просить визнати право власності не належить до видів такого майна.

Визнання права власності на окремий об'єкт права власності не протирічить вимогам чинного законодавства, не є повторним, оскільки встановлює зовсім інший режим права власності майна - особисту приватну власність на окремий об'єкт.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку літ. «В-1», який складається з основної частини «В-1», прибудови «В1-1», веранди літ. «в», навісу літ. «в1», ганку літ. «в2», льоху літ. «вп», житловою площею 18,70 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., а також господарчої будівлю вбиральні літ. «М» розташованих за адресою: АДРЕСА_2, як на окремий об'єкт нерухомості у зв'язку з наявністю спільної часткової власності за домоволодіння АДРЕСА_1..

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 61, 197, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 6/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок літ. «В-1», який складається з основної частини «В-1», прибудови «В1-1», веранди літ. «в», навісу літ. «в1», ганку літ. «в2», льоху літ. «вп», житловою площею 18,70 кв.м., загальною площею 44,20 кв.м., а також на господарчу будівлю вбиральню літ. «М» розташованих за адресою: АДРЕСА_2, як на окремий об'єкт нерухомості.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: