Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1950/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ябчик Н. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

15.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді : Авраменко Т.М.

суддів: Потапенка В.І., Черненка В.В.

секретаря : Пономаренко А.О.

за участю представника позивача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що 29 квітня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 63000 грн. терміном до 01 серпня 2014 року. В цей же день відповідач написав розписку про отримання зазначеної суми в борг. Кошти до цього часу відповідач не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає.

Просив суд стягнути з відповідача суму боргу 63000 грн., втрати від інфляції в сумі 3906 грн., 3% річних від простроченої суми боргу 631 грн. 73 коп., всього 67537 грн. 73 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто борг за договором позики в сумі 63000 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 3906 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу 631 грн. 73 коп. за 122 дні прострочення, всього 67537 грн. 73 коп., а також судовий збір в сумі 675 грн. 38 коп.

Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2015 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що грошових коштів від позивача він не отримував, договору позики не укладав, а розписку написав під примусом, яка не є договором позики. Суд не встановив справжньої правової природи розписки.

В засіданні апеляційного суду представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним.

Відповідач про час та місце розгляду повідомлений під розписку (а.с.76), а також смс-повідомленням (а.с.77), в засідання апеляційного суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої якості (ст.1046 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79 цс 14 висловлена правова позиція про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Оригіналом договору позики та оригіналом розписки підтверджується, що 29 квітня 2014 року відповідач взяв у позивача в борг 63000 грн., які зобов'язався повернути до 01 серпня 2014 року (а.с.21,22).

Зазначеним оригіналам документів суд дав належну оцінку відповідно до ст.212 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку, що вони є доказом укладення договору позики та посвідчують факт передання грошової суми позичальнику. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Згідно з вимогами ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду відповідач не надав належні та допустимі докази того, що він не брав у позивача гроші в борг, а договір позики та розписку написав під примусом.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем і суд дійшов правильного висновку про задоволення позову про стягнення боргу за договором позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ч.2 ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

За таких обставин в межах заявлених позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за період серпень-жовтень 2014 року, що становить 3906 грн., та 3% річних від простроченої суми боргу за 122 дні прострочення, що становить 631 грн.73 коп., та підтверджується розрахунком (а.с.3).

В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314 ,ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

судді: