Провадження№ 2/760/4881/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Одеський консервний завод дитячого харчування», Державної служби інтелектуальної власності України, третя особа: СП «Вітмарк-Україна» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про визнання свідоцтва на знак для товарів і послуг повністю недійсним, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати повністю недійсним свідоцтво України на знак для товарів та послуг №169319 від 25.04.2013р., що належить ПАТ «Одеський консервний завод дитячого харчування», зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів та послуг стосовно свідоцтва України №169319 від 25.04.2013р. та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про проведення судового засідання в справі в режимі відеоконференції зазначивши, що позивач та можливі представники за довіреністю ГО «Спілка юристів Одеської області», що виступають у справі у якості представника позивача не зможуть прибути у судове засідання у зв'язку з територіальною віддаленістю місця призначення та наявності значного навантаження в професійній діяльності.

Представник відповідача - ПАТ «Одеський консервний завод дитячого харчування» та, третьої особа: СП «Вітмарк-Україна» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю заперечував проти проведення судового засідання у режимі відео конференції, вказавши, що позивач та її представники зловживають своїми правами.

Державна служба інтелектуальної власності України залишила вирішення цього питання на розсуд суду.

Обговоривши заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи іншого учасника цивільного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно ч.2 ст.158-1 ЦПК України у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення.

Так встановлено, що в клопотанні заявником не вказано суд, який він пропонує для проведення судового засідання в режимі відеоконференції і в якому необхідно забезпечити її проведення натомість висловлено прохання про визначення судом такого суду.

Крім того, в клопотанні не визначено осіб, які не можуть прибути у судове засідання, натомість зазначено про можливих представників зі сторони позивачки.

Не зазначено і про причину неможливості прибуття в судове засідання і самої позивачки ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене та вимоги закону, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в справі в режимі відеоконференції.

Керуючись ст.158-1,168 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про проведення судового засідання в справі в режимі відеоконференції відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя