Справа №717/103/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

та відповідачки: ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 8000 гривень на користь ОСОБА_3 Стягнути з відповідачки 243 гривні 60 копійок сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 800 гривень.

В якості підстав позову ОСОБА_3 зазначив, що 25 травня 2012 року відповідачка заволоділа його коштами в сумі 20000 гривень. ОСОБА_2 частково повернула кошти в сумі 12000 гривень. Позивач вважає, що між сторонами був укладений договір позики і відповідачка повинна повернути ще 8000 гривень.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що у 2012 році отримала в борг від позивача ОСОБА_3 20000 гривень. Строк на який вона позичає кошти сторони не обговорювали і ОСОБА_2 мала повернути кошти коли зможе. ОСОБА_3 звертався з вимогою повернути борг. ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 25 грудня 2012 року 1000 доларів в рахунок повернення боргу. В лютому 2014 року ОСОБА_2 повернула ОСОБА_3 ще 4000 гривень. У 2014 році ОСОБА_2 написала розписку про те, що поверне ОСОБА_3 гроші, але домовленість була про те, що вона поверне 8000 гривень за умови, якщо ОСОБА_3 поверне їй 1000 доларів. Після 20 лютого 2014 року жодні кошти позивачу не повертала.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що позивач передав відповідачці кошти в сумі 20000 гривень. До 20 лютого 2014 року ОСОБА_2 повернула ОСОБА_3 12000 гривень. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути гроші, але вона відмовляється.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився.

Судом були досліджені наступні докази: копія розписки ОСОБА_2 від 20 лютого 2014 року, копія розписки ОСОБА_3 від 20.02.2014 року, розписка ОСОБА_2 від 20 лютого 2014 року, копія висновку перевірки по зверненню ОСОБА_3 від 20 лютого 2014 року, лист Кельменецького РВ УМВС №37/7288 від 11 грудня 2014 року, розрахункова квитанція від 20.01.2015 року, копія договору про надання правової допомоги від 25 вересня 2014 року укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_1, акт прийому -передачі виконаних робіт за договором від 20 січня 2015 року, розрахунок суми гонорару до договору від 25 вересня 2014 року.

Судом встановлено, що у 2012 році між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачці 20000 гривень. Відповідачка зобов'язалася повернути кошти. Вказана обставина не заперечується сторонами.

До 20 лютого 2014 року відповідачка ОСОБА_2 повернула ОСОБА_3 12000 гривень. Ця обставина стверджується розписками сторін.

На момент розгляду справи відповідачка не повернула позивачу борг в сумі 8 000 гривень.

Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами.

Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Сторони не надали суду доказів, які б стверджували до якого часу мало відбутись повернення боргу в сумі 20000 гривень.

Згідно до ч.2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позивач пред'являв відповідачці вимогу повернути кошти, проте відповідачка в порушення умов договору та ст.ст. 612, 1049 Цивільного кодексу України суму позики не повернула.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст. ст. 599 ЦК України.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Виходячи з аналізу норм ст. ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день прийняття судового рішення.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі Цивільний кодекс України) зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковими до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню сум позики. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, а згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином відповідачка порушила передбачене статтею 1046 Цивільного кодексу України право позивача на повернення йому суми позики.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Зокрема з відповідачки на користь позивача слід стягнути 8 000 гривень в рахунок повернення коштів отриманих за договором позики, який був укладений між сторонами у 2012 році. З відповідачки на користь позивача слід стягнути 243 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 800 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідачка ОСОБА_2 своєчасно виконала свої грошові зобов'язання за вказаним вище договором і не порушувала умов договору, а відповідачка в порушення ст.60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України вона сплатила позивачу борг в сумі 20 000 гривень.

Суд вважає безпідставними посилання відповідачки на те, що вона поверне позивачу борг за умови, якщо позивач поверне їй 1000 доларів , яку ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу 25 грудня 2012 року. Зокрема у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 в рахунок повернення боргу саме 1000 доларів. Крім того, станом на 25 грудня 2012 року, тобто на день коли відповідачка нібито передала позивачу 1000 доларів , офіційний курс гривні до долара США складав 799 гривень 30 копійок за 100 доларів США.

На підставі ст. ст. 192, 525,526, 536,610,611,612,623,625,629,1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 8000 (вісім тисяч) гривень в рахунок повернення коштів отриманих за договором позики, 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору та 800 (вісімсот) гривень рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: