РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/3522/15-ц

Провадження № 2/643/2249/15

10.09.2015 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту на частину спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про встановлення факту на частину спадщини за законом. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 21.10.1996 року помер його батько, ОСОБА_3. Мати, ОСОБА_4 померла 05.12.1975 року. Заповіти батьки не оформляли, оскільки довіряли квартиру АДРЕСА_1 дітям йому та його сестрі ОСОБА_5 Він та його сестра завжди знаходилися в добрих сімейних стосунках, хоча проживали окремо та у нього не було ніяких сумнівів, що він є спадкоємцем частини квартири по вул. Маршала Батицького, 3 у м. Харкові. У звязку з чим заяву про прийняття спадщини він не писав. Однак, 21.02.2015року ОСОБА_5 ці відносини порушила, та заявила, що він не є спадкоємцем, так як всі документи вона оформила не себе. З огляду на викладене позивач фактично просить суд встановити факт прийняття спадщини за законом на частину квартири АДРЕСА_2. після смерті, ОСОБА_3, який помер 21.10.1996 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених у запереченні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ордер №43, виданий Харківським спеціалізованим управлінням №229 «Теплобуд» 12.08.1976року на право зайняття жилого приміщення АДРЕСА_3 (перейменована на вул. Маршала Батицького), ОСОБА_7 та його дочкою ОСОБА_5 /а.с.38/.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8 1-ВЛ №070326 ОСОБА_3 помер 21.10.1996 році /а.с.3/.

Згідно довідки з місця проживання та склад сімї та прописку Дільниці №30 від 21.04.2015року №1481, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрована ОСОБА_5 власник з 15.09.1978 року та ОСОБА_3 батько з 15.09.1978року по 21.10.1996рік. Квартира приватизована /а.с.40/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане ЗАТ «Сантехмонтаж-60» 11.06.1998року, власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на праві приватної власності дійсно є ОСОБА_5. Зареєстровано в реєстровій книзі за №614 /а.с.41/.

З відповідей Харківського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Харківській області №1998/01-21 від 31.07.2015року та №2124/01-21 від 18.08.2015року, вбачається що 15.08.1997року до Третьої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся син померлого ОСОБА_3 ОСОБА_9. Його заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 15.08.1997 року за порядковим №505, заведено спадкову справу №326/1997. 15.08.1997 року державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 були видані: за реєстром №2-2614 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що складається з грошових вкладів з відсотками, компенсаціями та індексаціями, що знаходяться в ощадбанку №6212 Київського району м.Харкова на рахунках №№0577293, 07702871; за реєстром №2-2615 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що складається з акцій ВАТ «Харківський науково-технічний комплекс». Свідоцтва видані сину померлого ОСОБА_9. Рішенням Московського районного суду м.Харків від 06.05.1998 року, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на імя ОСОБА_9 на акції ВАТ «Харківський науково-технічний комплекс» /а.с.77- 89/.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин щодо прийняття спадщини, яка відкрилася 21 жовтня 1996 року, застосовуються положення ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно із ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом достовірно встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_4, належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та приватизована 11.06.1998р. згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Таким чином, отримавши свідоцтво про право власності на житло ОСОБА_5 набула право власності на вищевказану квартиру.

Свідоцтво про право власності дає підстави для реєстрації набутого права власності на майно у відповідних державних органах.

Отже, на час смерті ОСОБА_3 21.10.1996року, квартира не була об'єктом права власності і не належала йому на праві приватної власності, а тому не входила до складу спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є необґрунтованими, недоведеними, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту на частину спадщини за законом відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Т.М. Довготько