1Справа № 335/7941/15-ц 2-о/335/74/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Орджонікідзевський районний відділ у м.Запоріжжі УДМВ України в Запорізькій області , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Орджонікідзевський районний відділ у м. Запоріжжі УДМВ України в Запорізькій області.

ОСОБА_1 у заяві просить суд встановити юридичний факт, що громадянка ОСОБА_2 до прізвища ОСОБА_2 мала прізвище Небесня.

Як зазначено у заяві, встановлення вказаного факту необхідно заявнику для продовження реєстрації на території України, а у подальшому отримання посвідки на проживання, та оформлення паспорту.

Розглянувши подану заяву та додані до заяви документи суд приходить до наступного висновку.

Пленум Верховного Суду України у п.2 Постанови №5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають правильно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 256 ЦПК України встановлено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом за правилами розділу Глави 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України « Про міжнародне приватне право».

В своїй постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Верховний Суд України розяснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи. Однією з найважливіших підстав є те, що згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як вбачається із відповідей Орджонікідзевського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області № 23.14-3320/1 від 06.07.2015 року, №23.14.-3641 від 27.08.2015 року та зі змісту заяви, заінтересована особа оспорює право ОСОБА_1 на оформлення дозволу на імміграцію в Україну, оскільки при встановленні хронології змін прізвища матері з моменту народження заявника по теперішній час та перевірки законності оформлення паспорту ОСОБА_2 не підтверджується факт, що вона до прізвища ОСОБА_2 мала прізвище Небесня, тобто заінтересованою особою фактично оспорюється право ОСОБА_1 на отримання посвідки на постійне проживання у звязку із ненаданням дозволу на імміграцію в Україну і перебування на території України на законних умовах.

Відповідно до п. 6,7 Постанови КМУ №150 від 15.02.2012 року «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України»(в редакції від 12.08.2015 року діє з 28.08.2015 року).Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули: 1) за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком вїзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обовязків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього вїзду в Україну. До короткострокових віз прирівнюються візи типу С-2, С-3, Б, Л, М, Н, Р, Г, К, Т, П-1, ОП і П-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії) (Підпункт 1 пункту 6 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 613 від 12.08.2015 2) за транзитною візою в разі вимушеної зупинки на території України у звязку з надзвичайними обставинами (стихійне лихо, хвороба, ремонт транспортного засобу тощо) за наявності документа, що підтверджує причину та тривалість вимушеної зупинки, - на період, необхідний для усунення таких обставин. До транзитних віз прирівнюються візи типу ТР-1 і ТР-2, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії);3) за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІМ-1, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії).

Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Відповідно до наказу МВС України від 25.04.2012 № 363 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2012 р. за № 778/21091 із наступними змінами «Про затвердження Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України»

Згідно п.8 вказаного Порядку працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про продовження строку перебування на території України вивчає обґрунтованість наведених підстав стосовно необхідності продовження строку перебування, перевіряє дійсність поданих документів, своєчасність їх подання, наявність відміток про реєстрацію (відмітки органів охорони державного кордону Вїзд (Виїзд) або документа, що підтверджує законність перебування іноземця, особи без громадянства в Україні) чи продовження строку перебування, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їх паспортних документах, з даними, що містяться в цих зверненнях, зясовує законність перебування іноземців та осіб без громадянства в державі та відсутність відомостей, що перешкоджають подальшому перебуванню цих осіб в Україні та завіряє копії прийнятих документів своїм підписом.

П.9 вказаної постанови для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи:

1) у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після предявлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності);

переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку;

паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після предявлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними;

копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства);

документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, повязаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобовязань із сплати всіх витрат, повязаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України;

документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після предявлення повертається), та його копію, а у разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмову згоду власника (співвласника) такого житла. Якщо житло перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається видана організацією, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, довідка про всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у такому житлі, та їх письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства;

чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати;

Згідно до п.10 Порядку Рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі:1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;2) необхідності охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;4) подання іноземцем та особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей чи підроблених документів;5) коли виявлено факти невиконання іноземцем та особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобовязання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що повязані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого вїзду в Україну;6) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження;7) відсутності в іноземця та особи без громадянства достатнього фінансового забезпечення на період перебування або відповідних гарантій приймаючої сторони.

Зазначене рішення може бути оскаржене до територіального органу ДМС (у разі, коли рішення прийняте територіальним підрозділом ДМС), ДМС або суду.

Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про імміграцію» для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи:

1) три фотокартки;

2) копія документа, що посвідчує особу;

3) документ про місце проживання особи;

4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі);

5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 3 частини третьої статті 4 цього Закону.

Крім зазначених документів подаються:

4) для осіб, зазначених у пункті 4 частини другої та у пункті 1 частини третьої статті 4 цього Закону, - копії документів, що засвідчують їх родинні стосунки з громадянином України;

Згідно до ст.15 Закону України «Про імміграцію» дії та бездіяльність посадових і службових осіб,які порушують порядок та строки розгляду заяв про надання дозволу на імміграцію, рішення, прийняті центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, можуть бути оскаржені у встановленому порядку до суду.

Правовий порядок набуття громадянства України встановлено Законом України «Про громадянство України» № 2235-III від 18 січня 2001 року.

Проживання на території України на законних підставах, відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство» - це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Згідно зі ст. 3 Закону громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Отже, порядок продовження строку перебування на території України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, отримання громадянства України і відповідно отримання паспорту регулюються низкою нормативних актів, які також передбачають порядок оскарження дій та рішень посадових осіб у зазначених питаннях.

Проте, як вбачається із відповіді заінтересованої особи, факт того, що ОСОБА_2 до прізвища ОСОБА_2 мала прізвище Небесня на підставі виданого паспорту громадянина у 2010 році, законність оформлення якого створює спір між заявником та уповноваженими органами України щодо правильності здійснення ними своїх функцій і рішення суду про встановлення заявленого факту фактично вирішує питання про права та обов'язки щодо вирішення питання продовження строку перебування на території України, оформлення дозволу на імміграцію в Україну, отримання громадянства України і відповідно отримання паспорту.

Відтак, наявний спору про право, який виник з правовідносин у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень адміністративних функцій.

За змістом положень п. 7 розділу VIІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України та п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України, розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі ст.10 ч.4 ЦПК України вважаю необхідним розяснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставахіз дотриманням підсудності і підвідомчості.

Крім того відповідно до Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року, (який набрав законної сили 01.11.2011 року), а саме ст. 7 ч. 1, п. 3 сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Орджонікідзевський районний відділ у м.Запоріжжі УДМВ України в Запорізькій області.

Розяснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовом на загальних підставах із дотриманням підсудності і підвідомчості.

Повернути ОСОБА_1, АДРЕСА_1 сплачений 11.08. 2015 року згідно квитанції № 14085904 судовий збір у розмірі 121,80 (сто двадцять одна грн.80 коп) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Апаллонова