УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення № 2 (123) філії Слобожанського регіонального департаменту, про стягнення суми вкладу, відсотків, -

В С Т А Н О В И В :

31.08.2015 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із позовом про повернення суми вкладу та нарахування відсотків.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2015 року позовна заява була залишена без руху, оскільки в порушенні п.6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України позивач не зазначив доказів, що підтверджують кожну обставину, а також не надав копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для їх вручення відповідачу.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності, а також вірно визначати сторін у цивільному процесі, які мають право приймати у ньому участь.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, судом було встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення №2 (123) філії Слобожанське РУ у м. Харкові коштів по депозитному вкладу, стягнення відсотків, проте в порушенні п.6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України не зазначив доказів, що підтверджують кожну обставину.

Так, відповідно до п. 38 Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ « від 01.03.2013 року №3 територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК). Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

У разі відсутності у філії або представництва юридичної особи відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з їх діяльністю, позовна заява повертається позивачеві для подання до належного суду (стаття 115 ЦПК) або якщо провадження у справі відкрито - передається судом до належного суду (стаття 116 ЦПК).

У звязку з вищезазначеним, суддя прийшов до висновку, що позивачу було необхідно зазначити з посиланням на докази, що відомості про зазначеного ним відповідача - ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення №2 (123) філії Слобожанське РУ у м. Харкові як філії або представництва внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, оскільки відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України https://usr.minjust.gov.ua у переліку 6 філій ПАТ «ОСОБА_2 та кредит» () філія або представництво філія «Слобожанське РУ» ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» не значиться.

Також суд звернув увагу позивача, що відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача…, проте як вбачається зі вступної частини позовної заяви позивач мешкає у АДРЕСА_1, що є територією Дзержинського району м. Харкова.

Тобто позивачу було запропоновано обґрунтувати підстави його звернення за підсудністю саме до Київського районного суду м. Харкова з посиланням на докази щодо наявності повноважень у філії «Слобожанське РУ» Відділення №2 (123) ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» діяти від імені юридичної особи, тобто реєстрації їх у вигляді філії або представництва.

Крім того, судом було встановлено, що всупереч ст. 120 ЦПК України позивач не надав копії всіх документів, що додаються до позовної заяви для їх вручення відповідачу, а саме: копію договору №4109/370-13 від 01.09.2013 р., копію квитанції №2342910, копію заяви про повернення банківського вкладу від 13.07.2015р., копію паспорта на своє імя, тобто ті додатки, які перелічені ним у позові.

У звязку із чим, суд пропонував позивачу надати вищевказані документи у одному екземплярі для вручення їх відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача було надіслано рекомендований лист із документами суду, а саме із ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 02.09.2015 року, який було отримано позивачем 07.09.2015 року, проте як вбачається із уточненої позовної заяву, яку надав позивач та додатків до неї, останній не повністю усунув вказані суддею недоліки.

Так, супровідним листом від 11.09.2015 року позивач надав до суду копії додатків до позову для вручення відповідачу та уточнений позов, в якому було лише змінено назву відповідача на ПАТ «ОСОБА_2 та кредит» в особі відділення №123.

Разом із тим, як вбачається з ухвали суду від 02.09.2015 року позивачу було розяснено положення ч. 7 ст.110 ЦПК України та п. 38 Пленуму ВССУ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ « від 01.03.2013 року №3, відповідно до яких територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої статті 110 ЦПК також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (стаття 95 ЦК) та те, що відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

У звязку із чим, суддя, посилаючись на відсутність відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців інформації щодо філій або представництв під назвою - Слобожанське РУ, запропонував позивачу зробити посилання на докази, що вказаний ним позивач є філією або представництвом та має право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи.

Натомість, позивач видалив із назви відповідача словосполучення «філія Слобожанське РУ» та вказав як належного ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення 123, що взагалі суперечить нормам ст. 31 та ч.7 ст. 110 ЦПК України, оскільки сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, а суд може розглядати позови, що виникають з діяльності юридичної особи або лише її філії або представництва, проте аж ніяк не відділення.

У звязку із вищезазначеним, суддя прийшов до висновку, що позивач не визначив відповідачем юридичну особу, яка має необхідний обсяг правоздатності та

дієздатності та не навів обставин, які б обґрунтовували підстави його звернення саме до Київського районного суду м. Харкова.

У відповідності до норм Цивільно-процесуального кодексу України якщо недоліки позовної заяви у встановлений суддею строк, що не може перевищувати пять днів з дня отримання позивачем ухвали, позивач не усунув, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до п. 21.3 «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року № 173, у разі не усунення недоліків у встановлений строк, якщо на ухвалу не надійшла апеляційна скарга, позовна заява/заява з ухвалою про залишення без руху не пізніше трьох днів після закінчення строку для усунення недоліків передається для розгляду судді.

Таким чином, у визначений суддею строк, недоліки позовної заяви позивачем у повному обсязі усунуті не були, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Крім того, суд ще раз розяснює позивачу, що відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача…, тобто як вбачається зі вступної частини позовної заяви позивач ОСОБА_1 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, що є територією Дзержинського району м. Харкова, а тому він також має право звернутися із належним позовом за місцем свого проживання, тобто до Дзержинського районного суду м. Харкова.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» в особі відділення № 2 (123) філії Слобожанського регіонального департаменту, про стягнення суми вкладу, відсотків - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Якуша