Справа № 202/6536/15-ц
Провадження № 2/0202/4245/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та різні характери. Зазначила, що фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені та примирення не можливе.

В судове засідання позивач не зявилася. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб із ОСОБА_2 Також зазначила, що сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з квітня 2007 року. Майновий спір між подружжям відсутній. Неповнолітніх дітей немає.

Відповідач також не зявився в судове засідання, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовну заяву визнав в повному обсязі та просив суд розірвати шлюб з ОСОБА_1

Судом встановлено, що сторони одружені з 22.09.1990 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії IV-КИ № 312151, виданого 22.09.1990 року, актовий запис № 1127.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть з квітня 2007 року, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається.

Як вбачається із свідоцтва про укладання шлюбу серії IV-КИ № 312151, виданого 22.09.1990 року, актовий запис № 1127, дошлюбне прізвище заявника є Доценко.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача необхідно задовольнити, присвоївши їй дошлюбне прізвище.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 22.09.1990 року, актовий запис № 1127 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.В. Бєсєда