Справа № 541/435/15-ц
Провадження №2/541/362/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2015 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді -Городівський О.А. ,

при секретарі -Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання недійсними державних актів відповідачів на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за позивачем права власності на 1/3 частину земельної ділянки.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду, в якій виклав наступні позовні вимоги: визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0228 га., кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 та скасувати державні акти на право власності на дану земельну ділянку, які підтверджую право власності відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 березня 2012 року за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті його матері, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім нього, спадкоємцями майна ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3, які прийняли спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори.

Рішенням Миргородської міської ради Полтавської області від 17.07.2009 року відповідачам передано безоплатно у спільну сумісну власності земельну ділянку площею 228 м2 для обслуговування будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1. На підставі даного рішення відповідачі отримали державні акти на земельну ділянку.

Позивач вважає, що він на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України з набуттям права власності на частину в будинку по АДРЕСА_1 набув право власності на частину спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. До суду надав заяву в якій виклав прохання провести розгляд справи без його участі. В заяві викладено позицію відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_5 в які він повністю визнав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 визнав, однак вказав, що позивач не успадкував майно після смерті своєї матері і вважає, що рішення Миргородського міськрайонного суду від 26 березня 2012 року є незаконним.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, в т.ч. на 1/2 частину будинку з надвірними побудовами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Миргороді, яка належала померлій на підставі рішення народного суду м.Миргорода від 10 квітня 1980 р.. Спадкоємцями є син від першого шлюбу ОСОБА_1 - позивач по справі, і відповідачі: чоловік ОСОБА_2 і син ОСОБА_3.

Постановою державного нотаріуса Другої Миргородської державної нотаріальної контори Смаги Л.М. від 28 жовтня 2011 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину жилого будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, на тій підставі, що спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 прийняли та оформили 14.11.1996 року по реєстру № 4901 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 -чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 26 березня 2012 року за ОСОБА_1 по справі визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті матері позивача, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення суду ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном відповідно до ст. 549 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963.

Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 2 статті 548 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 525 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 набув право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 з моменту смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. З того ж часу співвласниками будинку стали відповідачі по справі, ОСОБА_2 та син ОСОБА_3.

На момент виникнення права власності у позивача та відповідачів на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 діяв Земельний кодекс України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ, статтею 42, якого врегульовано порядок розпорядження і використання земельних ділянок громадянами, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди належать на праві спільної (часткової або сумісної) власності.

Частиною першою вищевказаної статті визначено, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно.

Керуючись статтями 42 та 30 Земельного кодекс України від 18.12.1990 року № 561-ХІІ з виникненням права спільної часткової власності на житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 у ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникло право спільного користування земельною ділянкою, так як спірна земельна ділянка перебувала в користуванні померлої ОСОБА_4

Рішенням Миргородської міської ради Полтавської області від 17 липня 2009 року передано безкоштовно у приватну власність громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку господарських споруд земельну ділянку 0,0228 га. по АДРЕСА_1 в м. Миргород.

Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України, чинного на момент прийняття рішення, визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Суду не надано доказів вилучення земельної ділянки з користування ОСОБА_1 або припинення його права користування на спірну земельну ділянку, що свідчить про незаконність прийнятого рішення, тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в частині визнання недійсними та скасування державних актів виданих відповідачам, відповідно ст. ст. 152 та 155 Земельного кодексу України 2001 року.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, у спадкоємців виникло права власності на частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою, на умовах на яких вона належала померлій. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0228 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягає задоволенню.

Незважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд при вирішення питання про розподіл судових витрат не стягує їх з відповідачів, так як вони не заперечували проти позову.

Керуючись ст.ст. 11, 88,130, 174, 213-215, 294 ЦПК України , суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на право власності не земельну ділянку НОМЕР_2 виданий 28.04.2010 року на імя ОСОБА_2.

Визнати недійсним державний акт на право власності не земельну ділянку НОМЕР_3 виданий 28.04.2010 року на імя ОСОБА_3.

Відмовити у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0228 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Суддя: О.А. Городівський