АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4160/15 Головуючий 1 інст. Горчакова О.І.
Категорія: про виселення
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

22.12.2014 року ОСОБА_8, діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом про виселення відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 /без надання іншого житлового приміщення/ та звільнити квартиру від їх майна.

Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач вказував, що 22.12.2010 року відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 уклали з ОСОБА_3 договір позики, за умовами якого ОСОБА_3 надав їм грошові кошти у розмірі 13600 доларів США на строк до 23.12.2011 року, а відповідачі зобовязалися повернути отримані кошти шляхом здійснення відповідних платежів частками згідно графіку, а а разі прострочення виконання зобовязань сплатити неустойку.

Крім того, в той же день 22.12.2010 року, з метою забезпечення виконання умов договору позики відповідач ОСОБА_5 уклав з позичальником ОСОБА_3 іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_5 передав в іпотеку позичальнику ОСОБА_3 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, вартість якої сторони оцінили у 160000 грн.

Відповідачі взяті зобовязання не виконали, валютні цінності позичальнику не повернули, що змусило ОСОБА_3 звертатися до суду: спочатку з позовом про стягнення заборгованості, а потім з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.11.2012 року було вирішено стягнути з відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 заборгованість з урахуванням неустойки на загальну суму 571444 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.06.2014 року також було задоволено позов ОСОБА_3 до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05.11.2014 року, ухваленим за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою відповідачів, позов ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: апеляційний суд в рахунок задоволення вимог ОСОБА_3 за договором позики в сумі 574663 грн. вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_3 права у відповідності до ст.38 ЗУ «Про іпотеку» продати предмет іпотеки будь-якій третій особі, а у задоволенні позовних вимог про виселення відмовив з тих підстав, що позивачем ОСОБА_3 не було дотримано передбачений ст.40 ЗУ «Про іпотеку» порядок направлення відповідачам письмової вимоги про звільнення в 30-денний строк предмету іпотеки.

Оскільки відповідачі ухиляються від виконання зобовязань та рішень суду, які набрали законної сили, ОСОБА_3, усунувши недоліки, зазначені в рішенні апеляційного суду від 05.11.2014 року, повторно, у відповідності з вимогами ст.40 ЗУ «Про іпотеку», направив відповідачам вимогу про звільнення предмету іпотеки, однак і цього разу відповідачі не виконали вимогу.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд виселити відповідачів з вказаної вище квартири.

Відповідачі в судові засідання не зявилися, а в наданих суду письмових запереченнях просили у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що ОСОБА_3 є шахраєм, що він викрав їх розписку про отримання від них 800 доларів США в рахунок повернення боргу, що в дійсності сума позики становила 10000 доларів США, а 3600 доларів США ОСОБА_3 добавив у якості відсотків за користування коштами, що сума неустойки у будь-якому разі не є співмірною. Просили суд встановити істинну суму боргу, яку належить повернути. (т.1 а.с.157-161).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.04.2015 року відмовлено у задоволенні позову про виселення.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати заочне рішення суду від 15.04.2015р., яким відмовлено у задоволенні позову про виселення відповідачів з предмету іпотеки, як незаконне та необґрунтоване і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт вказує, що позивачем надано суду усі необхідні докази на підтвердження обставин, посилаючись на які він просив виселити відповідачів, а тому суд першої інстанції не мав жодної з визначених законом підстав для відмови у задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві та апеляційній скарзі, а також надав не посвідчені фотокопії постанов державного виконавця, роздрукованих ним з Інтернету та копії листування з відповідачами, як доказ невиконання відповідачами умов договору та попередніх рішень суду, а також довідку директора ТОВ «Агенція нерухомості «РЕАЛ ЕСТЕЙТ» ОСОБА_10 від 20.08.2015р. про неможливість здійснення продажу предмету іпотеки, оскільки за інформацією замовника послуги в зазначеній квартирі проживають сторонні особи.

Відповідачі в судові засідання апеляційної інстанції не зявлялися, а в спрямовані апеляційному суду заяві просили відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про виселення відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем доказів не вбачається порушення його прав на стадії виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.11.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак позовні вимоги заявлено передчасно. Крім того, позов не підлягає задоволенню і з тих підстав, що вимога про виселення відповідачів з квартири (предмету іпотеки) без надання іншого житлового приміщення не відповідає вимогам закону (ст.109 ЖК України), якою регулюються спірні правовідносини, оскільки квартира, яку відповідач передав в іпотеку позичальнику ОСОБА_3, була придбана ним не за рахунок позики.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції і вважає, що суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив його у відповідності із законом, на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, в тому числі і з урахуванням нових доказів, поданих на стадії апеляційного розгляду справи, виходячи за наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як правильно зазначив суд першої інстанції позивачем та його представниками не надано достатніх доказів, відповідно до вимог ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України, які б давали підставу вважати, що вичерпані всі передбачені законом можливості для виконання рішення суду апеляційної інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

В наданій суду першої інстанції відповіді виконуючого обовязки начальника Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції та наданих представником позивача не посвідчених повноважною особою роздруківок про наявність виконавчих проваджень вбачається, що у провадженні Орджонікідзевського ВДВС дійсно знаходяться виконавчі листи, в тому числі і виконавчі листи Орджонікідзевського районного суду щодо примусового виконання заочного рішення цього ж суду від 07.11.2012 року, однак в них відсутні дані про стан виконання, про розмір непогашеної відповідачами суми боргу.

Разом з тим, статтею 42 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що погашення позичальником основного боргу є обставиною, яке унеможливлює продаж іпотечного майна в порядку задоволення вимог (кредитора) позикодавця.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і відмовив у задоволенні позову про виселення відповідачів з предмету іпотеки без надання їм іншого жилого приміщення, оскільки за змістом статті 109 ЖК України у системному звязку з відповідними нормами ЗУ «Про іпотеку» виселення боржників без надання іншого житлового приміщення при звернення стягнення на предмет іпотеки, допускається лише у тому випадку, коли вказане житлове приміщення іпотекодавцем було придбано за рахунок кредиту (позики).

Саме така правова позиція щодо застосування норм матеріального права при вирішенні справ за позовами про виселення з житлового приміщення (предмету іпотеки) викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.03.2015 року (справа №6-39цс15) при перегляді судових рішень з підстав, передбачених ст.355 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, апелянтом не оспорюється, що квартира АДРЕСА_3, яку відповідач ОСОБА_5 за договором від 22.12.2010 року передав позичальнику ОСОБА_3 і іпотеку, набута ним у власність не за позичені у ОСОБА_3 кошти, а у порядку спадкування, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Харківською нотаріальною конторою 19.11.2010 року. (т.1 а.с.12).

Інші доводи апелянта висновки суду також не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: