РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

Головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Кулинич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 1989 року.

Приблизно 10 років проживають окремо, не спілкуються, спільного господарства не ведуть, дітей від шлюбу не мають. Просить шлюб розірвати.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві, про що надав суду заяву.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову не заперечувала.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 25 серпня 1989 року у Палаці шлюбів м. Кременчука Полтавської області, актовий запис № 1450.

Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з липня 2005 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя

подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило,

обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Керуючись ст. ст. 14, 57 59, 208, 209, 212 215, 218, 223 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Рабоча) ОСОБА_3, зареєстрований 25 серпня 1989 року, який зареєстрований у Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 1450 розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: