Справа № 466/3107/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради , треті особи ПАТ «Агрофірма» Провесінь», Шевченківська райадміністрація ОСОБА_2 міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

у с т а н о в и в:

27.04.15 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності на гараж за № 1, площею 30 кв. м , що знаходиться за адресою м. Львів вул. Замарстинівська, 167 «а».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 травня 1996 року між ним та Агрофірмою «Провесінь» укладено договір купівлі-продажу № 268 приміщення № 1 для зберігання легкового автомобіля площею 30 кв.м., яке знаходиться в трьохмісному гаражі за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 167 «а». Вартість приміщення в сумі 21 000 000, 00 карбованців він оплатив шляхом внесення готівки в касу агрофірми «Провесінь». З моменту укладення договору він користувався придбаним гаражем , фактично вступив у володіння, проте не може зареєструвати право власності на придбаний гараж. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» прийнято рішення про відмову в державній реєстрації права власності у зв'язку з тим, що заявлене право не є таким, що підлягає державній реєстрації, а також не проведено технічну інвентаризацію об'єкта. На його звернення від 21.05.2012 до відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району про видачу свідоцтва про право власності на вказаний гараж, йому також відмовлено, оскільки відсутні підстави для оформлення такого права власності. Крім того зазначив, що спірний гараж ні за ким на праві власності не зареєстровано, свідоцтво про право власності на нього не видавалося, земельна ділянка на вул. Замарстинівська, 167а у м. Львові відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. Враховуючи наведене, вважає, що ним використано усі можливі способи зареєструвати право власності на нерухоме майно, але орган державної реєстрації не визнає за ним такого права, відтак, вимушений звернутися в суд.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_4 позов заперечила з тих підстав, що ОСОБА_2 міська рада немає ніяких підстав для визнання за позивачем права власності на спірний гараж.

Представник третьої особи Шевченківської РА ЛМР в судовому засіданні позов заперечив.

Представник ПАТ «Агрофірма» Провесінь» в судове засідання не з»явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. Про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надав копію договору купівлі-продажу № 268 від 13.05.96 р. , відповідно до умов якого він придбав у Агрофірми «Провесінь» приміщення № 1 для зберігання легкового автомобіля площею 30 кв.м., яке знаходиться в трьохмісному гаражі за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська, 167а. Вартість приміщення в сумі 21 000 000, 00 карбованців він оплатив, шляхом внесення готівки в касу агрофірми «Провесінь», що стверджується квитанцією № 699. Дана угода не була нотаріально посвідчена . Крім того, жодних доказів того, що на момент момент укладення угоди Агрофірма « Провесінь» була власником спірного приміщення, не надано.

Правовідносини стосовно моменту набуття права власності регулюються Цивільним кодексом України в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору.

Згідно ст. 225 ЦК України (в ред. 1963 року), право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно

з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Згідно довідок відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області від 24.03.15р. та від 12.05.15р., в Державному земельному кадастрі відсутні будь-які відомості про земельну ділянку по вул. Замарстинівській, 167а в м. Львові, на якій розташований спірний гараж, така відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування (згідно списку землекористувачів та землевласників Шевченківського району м. Львова). А відтак не вдається можливим отримати інформацію про цільове призначення земельної ділянки, на якій розташований вищевказаний гараж.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Агрофірма «Провесінь» зареєстрована в Личаківському районі м. Львова за юридичною адресою м. Львів, вул. Тракт-Глинянський , 152. Спірне приміщення знаходиться в Шевченківському р-ні м. Львова за адресою м. Львів, вул. Замарстинівська, 167-а. Райони розміщення вказаних об»єктів є віддалені один від одного. Не здобуто жодних доказів того, що Агрофірма»Провесінь» на законних підставах набула права власності на гараж, що розташований на вул. Замарстинівська, 167»а», відтак мала право на його відчуження.

Крім того, як вбачається із технічного паспорту на спірний гараж загальна площа такого становить 23,0 кв.м., проте як позивач просить визнати за ним право власності на гараж, площею 30,0 кв.м.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для набуття позивачем права власності на спірний гараж, оскільки не доведено, що на момент продажу такий перебував у власності продавця. А тому позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Позивачем не наведено також мотивів того, які його права порушені ОСОБА_2 міською радою. Крім того, позов пред»явлено з підстав ст.316, 319, 328,392 ЦК України ( в редакції 2004 р. ) Між тим в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем порушено право власності позивача.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 225 ЦК України (в ред. 1963 року), України, ст.ст. ст.316, 319, 328,392 ЦК України ( в редакції 2004 р. ), суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради , треті особи ПАТ» Агрофірма»Провесінь», Шевченківська райадміністрація ОСОБА_2 міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на гараж за № 1 площею 30 кв. м , що знаходиться за адресою м. Львів вул. Замарстинівська, 167 «а» відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5