Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"11" березня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу в розмірі 2050,00 доларів США, що складає за курсом НБУ 26547,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачем порушено умови договору позики в частині своєчасного повернення грошових коштів, що є предметом позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що 24 січня 2009 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 2050,00 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01 грудня 2011 року, що підтверджується борговою розпискою, яка написана відповідачем власноруч. Однак, у визначений за домовленістю між сторонами строк, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, борг до цього часу не повернуто, всі зусилля позивача вирішити питання в досудовому порядку виявились марними, тому позивач вимушена звернутись до суду з вимогою стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 2050,00 доларів США, що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві, про поважні причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору не скористався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За згодою позивача, яка висловлена в судовому засіданні, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 24 січня 2009 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2050, 00 доларів США, які зобов'язувався повернути до 01 грудня 2011 року, факт отримання грошових коштів підтверджується письмовою розпискою, яка датована 03 листопада 2011 року, та в оригіналі зберігається у позивача. (а.с.7)

Позичальник ОСОБА_3 змінила прізвище на "Резнік", що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, яке видане Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім'ї 25 травня 2012 року. (а.с.5)

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув, в порядку ст.1051 Цивільного кодексу України, відповідач не заявляв вимог з приводу оспорювання договору позики.

Згідно з ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що між сторонами у справі укладено договір позики в іноземній валюті, виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів передбачено сторонами в іноземній валюті, тому позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення суми боргу в розмірі 2050,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 29 січня 2015 року (100 доларів /1595,4336 грн.) складає 32697 грн. 50 коп., що відповідає положенням ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 03 листопада 2011 року на загальну суму 2050,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 29 січня 2015 року (100 доларів /1595,4336 грн.) складає 32697 грн. 50 коп.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, виходячи із суми вимог майнового характеру, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 265 грн. 47 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, та підтверджується залученим до справи оригіналом платіжного документа. (а.с.1)

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою від 03 листопада 2011 року на загальну суму 2050,00 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 29 січня 2015 року (100 доларів /1595,4336 грн.) складає 32697 грн. 50 коп., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 265 грн. 47 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я