справа № 732/387/15-ц
провадження № 2/732/110/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючого судді - Березовського О.Д.,

при секретарі - Абасовій М.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника третьої особи Стародубець І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, зареєстрованого 03.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, а також просить передати йому на виховання та визначити місце проживання доньки разом з батьком, ОСОБА_1.

Позивач у позовній заяві зазначив, що 03 червня 2006 року він та відповідачка уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 45. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їх спільне життя не склалося. До шлюбу вони знали одне одного всього шість місяців і, як виявилося після шлюбу, у них були зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Намагалися зберегти сім'ю, але народження дитини не допомогло це зробити. Вони переконалися, що є зовсім чужими одне одному людьми, а тому в їх інтересах та інтересах їхньої дитини вони вирішили розірвати шлюб. З жовтня 2014 року вони повністю припинили між собою шлюбні відносини і почали жити окремо. Дитина на даний час проживає разом з ним. Відповідачка проживає у своїх батьків, не здійснює догляду за дитиною, не бере участі в її вихованні. Просить суд визначити місце проживання їхньої доньки ОСОБА_4 разом з ним. Також переконливо просить суд не надавати їм терміну для примирення, так як це є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 03 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 45, а також просить передати йому на виховання та визначити місце проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1

Ухвалою судді від 16.03.2015 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив заявлені ним позовні вимоги та, окрім розірвання шлюбу з відповідачкою, просив лише визначити місце проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ним, про що надав в судове засідання відповідну позовну заяву з уточненими позовними вимогами ( а.с. 27 ). Підтримав заявлені та уточнені позовні вимоги і просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені ним в позовній заяві. Зазначив, що вони з відповідачкою не живуть разом з жовтня 2014 року. Їх спільна донька зареєстрована та проживає разом з ним. Саме він займається доглядом та вихованням малолітньої доньки. Відповідачка час від часу відвідує доньку, але проживає окремо, а тому саме він взяв на себе всі обов'язки по догляду за донькою. Спільного господарства вони з відповідачкою не ведуть та шлюбні стосунки припинили. За вказаних обставин, вважає за неможливе подальше подружнє життя та збереження шлюбу, відмовляється від надання строку на примирення. Вважає, що примирення між ними неможливе та наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні пред'явлений та уточнений позов визнала у повному обсязі та не заперечувала з приводу його задоволення. Вказала, що на розірвання шлюбу з позивачем вона згодна. Підтвердила пояснення позивача, надані в судовому засіданні в обґрунтування заявлених позовних вимог. Як на причину розірвання шлюбу з позивачем вказує на наявність різних поглядів на сімейне життя. Підтвердила, що їх спільна малолітня донька зареєстрована та проживає разом з батьком, дитина перебуває на утриманні батька. Ситуацію, що склалась пояснює тим, що вона має намір переїхати до іншого населеного пункту в Полтавській області, оскільки знайшла там кращу роботу. З огляду на це, вона не зможе належним чином здійснювати догляд за донькою, а тому не заперечує, щоб дитина жила разом з батьком. Крім того, донька у м. Городні ходить до школи та музичної школи, відвідує гуртки, а тому вона не хоче відривати дитину від звичного способу життя. Переїздити дитині в інше місце буде складно, тим паче, що їй самій буде важко облаштовуватись на новому місці.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Стародубець І.С., яка представляє інтереси органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на підставі відповідної довіреності від 20.01.2015 року № 02-16/30, у судовому засіданні вважала, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Зазначила, що питання місця проживання малолітньої ОСОБА_4 розглядалось на комісії з питань захист прав дитини від 26.03.2015 року. Під час засідання заслуховувались пояснення сторін, та з'ясували, що дитина проживає разом з батьком, матір залишила доньку без належної материнської уваги. Обов'язок утримання доньки взяв на себе позивач, який має стабільний заробіток та створив належні умови для проживання дитини. Комісія прийшла до висновку та вважає за доцільне встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позицію відповідачки по суті заявлених позовних вимог та заслухавши її пояснення, надані в судовому засіданні по суті спору, а також з'ясувавши позицію органу опіки та піклування по суті спору, перевіривши матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні докази, прийшов до наступного.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 03.06.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 03 червня 2006 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області в Книзі реєстрації шлюбів 03.06.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 45. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу : ОСОБА_1, ОСОБА_2 ( а.с. 3 ).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Городня Чернігівської області та її батьками значаться ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 8 ).

З довідки виконкому Городнянської міської ради Чернігівської області від 12.03.2015 року № 1456 встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований проживаючим в АДРЕСА_1. Разом з ним за вказаною адресою зареєстрована проживаючою його донька ОСОБА_4, 2006 р.н. ( а.с. 4 ).

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу позивач зазначає різні з відповідачкою погляди на сімейне життя, через що сторони проживають окремо з жовтня 2014 року. Сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Відновлювати стосунки позивач не має наміру та наполягає на розірванні шлюбу, а тому враховуючи фактичні взаємини подружжя, наведені позивачем причини розірвання шлюбу, згоду відповідачки на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає розірванню.

Частина 1 ст. 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно приписів ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ним може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому ч. 2 ст. 161 СК України передбачає, що суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частина 4 ст. 19 СК України визначає, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування в особі Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27.03.2015 року за № 02-16/198 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено, що дане питання розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 26.03.2015 року № 4. В ході засідання було з'ясоване наступне : між сторонами зареєстровано шлюб та вони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_4, яка на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_1. ОСОБА_2 залишила дитину без належної материнської уваги та поклала обов'язок утримання родини лише на батька, який має належні умови для проживання дитини, стабільний заробіток, достатній для утримання та виховання доньки. ОСОБА_1 просить визначити місце проживання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з ним. Ним створено належні умови для проживання дитини. ОСОБА_2 не заперечує, щоб донька жила з батьком. На підставі витягу з протоколу засідання комісії від 26.03.2015 року № 4, керуючись ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області вважає за доцільне встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з батьком ОСОБА_1 ( а.с. 25 ).

Враховуючи положення ст.ст. 160-161 СК України, а також з огляду на те, що малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована проживаючою разом з позивачем, з жовтня 2014 року дитина проживає разом з батьком, який утримує її та здійснює за нею догляд, а також займається її вихованням, відповідачка має намір виїхати за межі м. Городні, що суттєво обмежить її можливості здійснювати належний догляд та виховання доньки, особисто відповідачка не заперечує проти визначення судом місця проживання доньки разом з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання малолітньої доньки разом з ним також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 24, 55-56, 104-105, 110-112, 160-161 СК України, ст. ст. 10, 11, 60-61, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований 03 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 45 ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Д.Березовський