Справа № 355/1322/15-ц
Провадження № 2/355/560/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

секретаря Лунгул Т.А.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідача Сотничека О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в АДРЕСА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Київської області про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності недійсними та визнання права власності за набувальною давністю.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 04.04.1996 року органом приватизації розпорядженням № 156 задоволено прохання наймача ОСОБА_3 і квартиру, в якій вона мешкає, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 передано в приватну спільну (сумісну або часткову) власність . На підставі розпорядження від 24.04.1996 року видано свідоцтво про право власності на квартиру. ОСОБА_3 вселилась у вказану квартиру по АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 24.07.1984 року, виданого виконавчим комітетом Баришівської районної ради народних депутатів. В даній квартирі ОСОБА_3 на день затвердження розпорядження проживала разом з чоловіком ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, ОСОБА_3 звернулась до Баришівської районної державної контори із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що відсутність державної реєстрації права власності на вказану квартиру та володіння квартирою 14 років добросовісно , відкрито, безперервно надає підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю на квартиру по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1. В заявленому позові просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на АДРЕСА_1

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та пояснив суду, що 04.04.1996 року органом приватизації затверджено розпорядження № 156 і квартира за адресою : АДРЕСА_1. передана в приватну спільну (сумісну або часткову) власність . На підставі розпорядження від 24.04.1996 року видано свідоцтво про право власності на квартиру. ОСОБА_3 вселилась у вказану квартиру по АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 24.07.1984 року. В даній квартирі ОСОБА_3 на день затвердження розпорядження проживала разом з чоловіком ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_3 звернулась до Баришівської районної державної контори із заявою про прийняття спадщини. Представник позивача вважає, що відповідачем по даній справі вірно вказано Баришівську селищну раду Київської області , оскільки квартира по АДРЕСА_1 знаходиться на території АДРЕСА_1. Вважає, що позов до Баришівської селищної ради пред'явлено вірно та не бажає залучити по даній справі в якості співвідповідачів радгосп «Баришівський», правонаступником якого є СТОВ «Баришівський» та ЖЕК виконкому Баришівської селищної ради. 31.08.2015 року представником позивача після проведення попереднього судового засідання збільшено позовні вимоги лише по позову до відповідача Баришівської селищної ради Київської області та в поданому клопотанні про збільшення позовних вимог просить суд визнати розпорядження, видане радгоспом «Баришівський» недійсним та визнати свідоцтво про право власності на житло, видане госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» недійсним з підстав , що в розпорядженні № 156 від 04.04.1996 року, виданого органом приватизації радгоспу «Баришівський» відсутня точна адреса квартири та свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 24.04.1996 року, видане госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», яке не було органом приватизації. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав заявлений позов в повному обсязі та не заперечив проти визнання за ОСОБА_3 права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 та визнання недійсними розпорядження та свідоцтва про право власності.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Баришівської районної Ради народних депутатів № 136 від 24.07.1984 року на ім'я ОСОБА_3 видано ордер № НОМЕР_1 на право зайняття квартири АДРЕСА_1

04.04.1996 року розпорядженням органу приватизації Радгоспу «Баришівський» № 156 заяву ОСОБА_3 про безоплатну передачу у власність квартири в смт. Баришівка задоволено.

24.04.1996 року госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2, згідно якого посвідчено, що квартира по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної , спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_3 та членам її сім'ї ОСОБА_5. Вказаний будинок АДРЕСА_1 з 01.02.2002 року знаходиться на балансі Житлово-експлуатаційної контори виконавчого комітету Баришівської селищної ради, що підтверджується повідомленням ЖЕК виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 187 від 26.06.2015 року.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

20.08.2015 року проведено попереднє судове засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю. В даному судовому засіданні представник позивача по питанню залучення інших відповідачів по справі зазначив, що не бажає залучати інших відповідачів та вважає , що позов до Баришівської селищної ради пред'явлено вірно. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 02.09.2015 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про залучення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю в якості співвідповідачів Радгосп «Баришівський» та Госпрозрахункове бюро «Альтернатива» з підстав, що 20.08.2015 року проведено попереднє судове засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Баришівської селищної ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю, а залучення їх є зміною предмету і підстав позову. Представником позивачки 31.08.2015 року збільшено позовні вимоги лише по позову до відповідача Баришівської селищної ради Київської області та в поданому клопотанні просить суд визнати розпорядження, видане радгоспом «Баришівський» недійсним та визнати свідоцтво про право власності на житло, видане госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» недійсним. Залучення до участі до справи в якості співвідповідачів Радгосп «Баришівський» та Госпрозрахункове бюро «Альтернатива» є фактично зміною предмету та підстав позову, що на стадії судового розгляду не допускається. Позивач не позбавлений права протягом розгляду справи збільшити чи зменшити позовні вимоги до відповідачів по позову, який прийнятий та розглядається судом. Крім того, згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні записи про юридичних осіб Радгосп «Баришівський» та Госпрозрахункове бюро «Альтернатива».

Суд не приймає до уваги визнання позову представником відповідача, оскільки задоволення позову буде суперечити вимогам чинного законодавства.

У відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивачкою було реалізовано надане їй право на приватизацію квартири по АДРЕСА_1 та було видано свідоцтво № НОМЕР_2 на право власності на житло від 24.04.1996 року . Вказане свідоцтво ОСОБА_3 та членам її сім'ї ОСОБА_5 було видано згідно з розпорядженням органу приватизації радгосп «Баришівський» від 04.04.1996 року, яке було наймодавцем житла і відповідно на балансі якого перебував житловий будинок АДРЕСА_1. З 01.02.2002 року вказаний будинок знаходиться на балансі Житлово-експлуатаційної контори виконавчого комітету Баришівської селищної ради.

Позивачкою заявлено позовну вимогу про визнання недійсними розпорядження № 156 від 04.04.1996 року, виданого органом приватизації радгоспу «Баришівський» та свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 24.04.1996 року, виданого госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» до Баришівської селищної ради Київської області. Підстав для задоволення позову до даного відповідача суд не вбачає.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Баришівської селищної ради Київської області про визнання недійсними розпорядження № 156 від 04.04.1996 року, виданого органом приватизації радгоспу «Баришівський» та свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 24.04.1996 року, виданого госпрозрахунковим бюро «Альтернатива».

Позивачка ОСОБА_3 не позбавлена права для звернення до суду із заявою про встановлення дійсності документу для реалізації свого права на нерухоме майно. Також позивачка не позбавлена права оформлення спадкової частини квартири після смерті ОСОБА_5 через нотаріальну контору чи через суд.

Позивачкою ОСОБА_3 заявлено позовну вимогу до Баришівської селищної ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1

24.04.1996 року госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2, згідно якого посвідчено, що квартира по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної , спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_3 та членам її сім'ї ОСОБА_5. Отже, співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_5. ОСОБА_3 з 23.11.1984 року проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖЕК виконкому Баришівської селищної ради № 310 від 19.08.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки помер ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис № 37 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баришівського районного управління юстиції у Київській області. Шість місяців з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 на день ухвалення рішення суду не пройшло.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Квартиру АДРЕСА_1 позивачка ОСОБА_3 вселилась на підставі ордеру № НОМЕР_1, і на яку в подальшому ОСОБА_3 та члени її сім'ї ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право власності № НОМЕР_2 від 24.04.1996 року, тому в неї існувала підстава для володіння майном. Позивачка не заволоділа чужим майном, а користувалася майном, яким володіла на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.04.1996 року. Крім того, на даний час квартира не перебуває на балансі у відповідача, а перебуває на балансі ЖЕК виконавчого комітету Баришівської селищної ради. Також не встановлено коло інших осіб, які претендують на це майно, оскільки шість місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 не пройшло, тому не встановлено коло можливих спадкоємців. Тому правових підстав для визнання за позивачкою права власності на дану квартиру згідно ст. 344 ЦК України немає.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Баришівської селищної ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5, серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

-копією ордеру № НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_3 на право зайняття квартири АДРЕСА_1, на підставі рішення виконкому Баришівської районної Ради народних депутатів № 136 від 24.07.1984 року;

-копією розпорядженням органу приватизації № 156 від 04.04.1996 року, згідно якого заяву ОСОБА_3 про безоплатну передачу у власність квартири в смт. Баришівка задоволено;

-копією свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 24.04.1996 року, виданого госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», згідно якого посвідчено, що квартира по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної , спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_3 та членам її сім'ї ОСОБА_5;

-повідомленням ЖЕК виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 187 від 26.06.2015 року про те, що будинок АДРЕСА_1 з 01.02.2002 року знаходиться на балансі Житлово-експлуатаційної контори виконавчого комітету Баришівської селищної ради;

-витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії НОМЕР_4, згідно якого відсутні записи про юридичну особу Радгосп «Баришівський» ;

-витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, серії НОМЕР_5, згідно якого відсутні записи про юридичну особу Госпрозрахункове бюро «Альтернатива»;

-копією довідки ЖЕК виконкому Баришівської селищної ради № 310 від 19.08.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 з 23.11.1984 року проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1;

-актом обстеження фактичного проживання осіб від 24.07.2015 року , згідно якого було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 та встановлено, що за даною адресою зареєстрована та постійно проживає з 23.11.1984 року по даний час ОСОБА_3.

Керуючись 15, 30, 62, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 16, 202, 328, 344 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Баришівської селищної ради Київської області про визнання недійсними розпорядження № 156 від 04.04.1996 року, виданого органом приватизації радгоспу «Баришівський» та свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 24.04.1996 року, виданого госпрозрахунковим бюро «Альтернатива».

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Баришівської селищної ради Київської області про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду О. Л. Литвиненко