Справа № 520/5375/15-ц
Провадження № 2/520/3157/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в м. Одесі, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із вимогами про визнання за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період шлюбу з ОСОБА_2, остання зареєструвала право власності на вищезазначену квартиру лише на своє ім'я, порушуючи умови усної угоди, згідно якої, вона повинна була зареєструвати право власності по 1/2 частки на кожного з подружжя.

У судовому засіданні позивач, та його представник - ОСОБА_3, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача - ОСОБА_4, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та недоведеним належними доказами.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та проаналізувавши надані сторонами докази. Вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступним підстав:

Як встановлено у судовому засіданні 07 лютого 2003 року зареєстрували шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про одруження а/с 51). ОСОБА_2 уклала з будівельною компанією « Берега» договір №66 про дольову участь будівництва житла від 16.07.2005 року, а в подальшому укладала додаткову угоду №1 від 31.07.2006 року та додаткову угоду №2 від 01.11.2006 року. Згідно акту прийому-передачі квартири №99 від 23.09.2011 року ОСОБА_2 прийняла збудований об'єкт, та 17 листопаду 2011 року на підставі договору про дольову участь із додатковими угодами та акту прийому-передачі отримала на своє ім'я свідоцтво на право приватної власності на знов збудований об'єкт - квартиру АДРЕСА_1 у м. Одесі ( а/с6), яке зареєструвала у встановленому порядку 25.01.2012 року ( а/с 5). Восьмого вересня дві тисячі чотирнадцятого року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюбний договір, згідно положень п.2.1.2 якого все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, придбане та(або) набуте Чоловіком або Дружиною після реєстрації шлюбу, є особистим майном і належить на праві особистої приватної власності тому з Подружжя, на чиє ім'я воно було придбане або набуте (а/с84).

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на тому, що при укладенні договору про дольову участь використовувались кошти, які ОСОБА_1 подарувала його сестра - ОСОБА_5, та між подружжям буда укладена усна домовленість, про те, що право власності на вищевказану квартиру, після її будівництва, повинна бути зареєстрована в рівних частках на чоловіка та дружину. Доказами укладення такої угоди позивач та його представник вважають наявність написаної власноруч ОСОБА_6, та підписана її чоловіком - « дарственна», та пояснення свідків - ОСОБА_8 ( водія позивача) та ОСОБА_3 ( юриста-консультанта позивача на той час, та його представника в даної справі), яки у судовому засіданні 30.07.2015 року , розповіли, що саме в їх присутності позивачу передавала гроші його сестра для набування квартири, та він розповідав їм про існування домовленості щодо реєстрації прав власності на квартиру на обох подружжів.

Судом було запропоноване представнику позивача визначитись у судовому засіданні, яка саме усна угода була укладена між подружжям стосовно зобов'язання дружини оформити право власності на квартиру в рівних частках на обох з подружжів, на що представник заявила, що угодою, яку позивач та представник вважають порушеною, є угода зобов'язання.

Статтею одинадцятою Цивільного Кодексу України передбачено що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти ; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду ; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Зобов'язання - тобто правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії - виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, про що зазначено у ч.1,2 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1,4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, при чому, дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятися усно або в письмової формі, про що зазначено у ч.1 ст. 205 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та(або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

В даному випадку, з пояснень як позивача, так і свідків, усна домовленість була досягнута до укладення договору дольової участі та мала відношення до реєстрації права власності на вже збудований об'єкт - тобто між вчиненням угоди та її виконанням, пройшло майже п'ять років, крім того угода стосувалась правочину - реєстрації права власності, яка підлягає обов'язкової державної реєстрації. Все вищенаведені обставини спростовують можливість укладення усної угоди стосовно придбання об'єкту нерухомого майна.

Таким чином, на думку суду, позивачем, та його представником, не доведена наявність будь якої угоди укладеної між сторонами для придбання квартири, та їх правовідношення стосовно вказаної власності регулюються Сімейним Кодексом України щодо власності подружжя, тобто стороною ( позивачем) обраний невірний спосіб захисту прав, які вин вважає порушеними.

Судом також, звертається увага стороні позивача, про те, що вказаний об'єкт нерухомості знаходиться у власності відповідача на підставі свідоцтва, без скасування або зміни ( повного або часткового) якого неможливо визнати право власності на частку об'єкту.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в м. Одесі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками процесу які не були присутніми у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Луняченко В. О.