Справа № 301/1492/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючого, судді Беламут П.М. при секретарі Зейкан Г.І., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 2015 року в Іршавський РВ УМВС України в Закарпатській області з усною заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся відповідач ОСОБА_3 Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, будучи попередженим про відповідальність згідно зі ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, відповідач заявив, що в квітні 2012 року ОСОБА_1, працюючи головою Сілецького споживчого товариства, шахрайським шляхом, зловживаючи його довірою, заволоділа його грошовими коштами у сумі 1000 доларів США. Про вказаний факт їй повідомили працівники Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області в ході перевірки, яка була розпочата по заяві відповідача. В результаті перевірки, проведеної працівниками Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області по заяві ОСОБА_3 08 липня 2015 року прийнято висновок, згідно якого, даних про те, що ОСОБА_1 виманила від відповідача кошти у сумі 1000 доларів США на оформлення документів не добуто, в її діях ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України не вбачаються, в зв»язку з чим подальша перевірка по заяві відповідача припинена. Посилається на те, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги в зв'язку з тим, що вона була ображена та принижена в очах односельчан та колег по роботі, примушена була виправдовуватись перед ними та працівниками міліції, а також через дії відповідача в неї погіршився стан здоров»я. Просить визнати, що поширені відповідачем ОСОБА_3 відомості, що ОСОБА_1 вчинила злочин, а саме шахрайство, не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати ОСОБА_3 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 гривень (двадцять п'ять тисяч гривень) та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позов підримали з мотивів, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в суді позов не визнав, пояснив, що разом з ОСОБА_5 займався торгівлею в одному магазині, ОСОБА_5 запросив від нього 4000,0 доларів США за можливість користуватися приміщенням магазину і сказав, що з цих грошей він 1000,0 доларів США має передати ОСОБА_1 голові Сілецького СТ у власності якого перебував цей магазин, так як в подальшому йому було відмовлено в оренді даного магазину він і звернувся до Іршавського РВ ГУМВс України з відповідною заявою. Працівник міліції склав протокол про прийняття заяви де від себе написав, що ОСОБА_6 виманила від нього 1000,0 доларів, такий протокол він підписав,в процесі перевірки ОСОБА_5 повернув йому 1000,0 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_4 в суді позов не визнав,суду пояснив, що відповідач ОСОБА_7 мав право на звернення до міліції і це не може бути розцінено як поширення неправдивих відомостей, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 09 червня 2015 року в Іршавський РВ УМВС України в Закарпатській області з усною заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с.Заріччя, вул. Комсомольська,165 Іршавського району. Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідач заявив, що в квітні 2012 року ОСОБА_1, працюючи головою Сілецького споживчого товариства, шахрайським шляхом, зловживаючи його довірою, заволоділа його грошовими коштами у сумі 1000 доларів США /а.с.5/. По заяві ОСОБА_3 08 липня 2015 року прийнято висновок, згідно якого, даних про те, що ОСОБА_1 виманила від відповідача кошти у сумі 1000 доларів США на оформлення документів не добуто, в її діях ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України не вбачаються, в зв'язку з чим подальша перевірка по заяві відповідача припинена /а.с.6-7/.

Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа ,особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації має право на відповідь,а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої та третьої пункту третього постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій" під поширенням відомостей, що порочать честь, гідність і ділову репутацію особи, слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Поширенням відомостей також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь і гідність громадянина або організації.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003року N8-рп/2003.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 дано роз'яснення, що звернення громадянина до правоохоронного органу, що містить певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи.

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З вищенаведеного випливає, що звернення відповідача до правоохоронного органу не можна розцінювати як поширення відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію позивача.

Доказів поширення відповідачем недостовірних відомостей про позивача іншим шляхом в процесі розгляду справи позивачем та його представником не надано.

На підставі наведеного, керуючись ст.10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст. 40 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003,ст.23,ч.1 ст.277,ст.1167 ч.1 ЦК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 28.09.1990 року "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій»,п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суд ,-

Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації - визнання поширених відомостей такими, що не відповідають дійсності та зобов'язання припинити неправомірні дії та відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,0 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд.

Суддя : П. М. Беламут