АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/8637/14-ц
Провадження № 22-ц/792/458/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта ОСОБА_1, позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась із позовом і в обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 23.08.1986 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2011 року. За час шлюбу подружжя набуло у власність гараж в гаражному кооперативі „Раково-2" та автомобіль марки „ВАЗ 21099", 2005 року випуску, д.н. НОМЕР_1, вартість яких разом становить 99000 грн. Позивачка також вказувала, що не може досягнути з відповідачем домовленості про поділ цього майна, у зв'язку з чим просила суд провести поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, залишивши у власності відповідача гараж та автомобіль, припинивши право власності позивачки на вказане майно та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 49500 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2015 року позов задоволено. Здійснено поділ майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Залишено у власності ОСОБА_4 гараж в гаражному кооперативі АДРЕСА_1, площею 22,2 м?, та автомобіль марки „ВАЗ 21099", 2005 р.в., д.н. НОМЕР_1, припинивши право власності ОСОБА_2 на вказане майно. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в рахунок належної їй частки у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 49 436,50 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважає рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити у його власності вищезазначений автомобіль, припинивши право власності ОСОБА_2 на вказане майно та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в рахунок належної їй частки в розмірі 25500 грн., а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Апелянт вказує, що спірний гараж є його особистою власністю та не підлягає поділу, а стягнення грошової компенсації в рахунок вартості ? частини спільного майна подружжя є неприпустимим, оскільки ним не вносилися будь - які кошти на депозитний рахунок суду.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі і просить її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт до суду не з»явився, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив

Встановлено, що апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції щодо залишення у власності ОСОБА_4 гаража в гаражному кооперативі „Раково-2" і припинення права власності ОСОБА_2 на вказане майно та в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в рахунок належної їй частки у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя, в сумі 49436,50грн. В решті рішення сторонами не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1986 року, який рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2011 року, що набрало законної сили 04.05.2011 року розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами набуто у власність гараж у гаражному кооперативі АДРЕСА_1 площею 22,2 м.кв., вартістю на 47873 грн. та автомобіль марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1, 2005 р.в., вартістю 51000 грн. Так як вартість гаража визначена в результаті проведеної судової товарознавчої експертизи, а вартість спірного автомобіля визнається сторонами, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачка має право на ? цього майна у сумі 49436,50грн. ( 47873грн. + 51000грн. / 2 = 49436,50грн.).

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Аналогічні положення закріплені в ст. 22 КпШС України.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України).

Ці положення кореспондуються із положеннями ст. 28 КпШС України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. (ч.4 ст.71 СК України).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз»яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14 і. ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного оборогу), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний гараж є особистою приватною власністю ОСОБА_4 в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України є недоведеними виходячи із слідуючого.

Встановлено, що спірний гараж набуто сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується показами свідка ОСОБА_6, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №79-д від 14.02.2002 року «Про оформлення права власності на гаражі по вул. Гарнізонній за членами гаражного кооперативу «Раково - 2» і, що стало в подальшому підставою для оформлення права власності апелянта на спірний гараж. Також, згідно технічної документації на гараж вбачається, що зовнішні обміри спірного гаража, його ескіз та поверховий план були проведені та виготовлені Хмельницьким БТІ 05.02.2010 року. Також, в цій же документації мається довідка гаражного кооперативу «Раково-2» № 4/1 від 12.01.2010 року, що видана ОСОБА_4 про володіння останнім гаражем АДРЕСА_1.

Посилання апелянта на те, що стягнення грошової компенсації в рахунок вартості ? частини спільного майна подружжя є неприпустимим, оскільки ним не вносилися відповідні грошові кошти на депозитний рахунок суду є безпідставним виходячи із слідуючого.

Положення ч. ч. 4 і 5 ст. 71 СК України застосовуються до випадків, коли один із подружжя заявляє вимогу про передачу йому у власність всього майна або частки у спільному майні другого із подружжя з присудженням тому грошової компенсації замість його частки.

Проте у справі, що розглядається, позивачка не заявляла вимог про визнання саме за нею права власності на увесь гараж і автомобіль та не порушувала питання про присудження відповідачу грошової компенсації, а просила суд залишити у власності ОСОБА_4 гараж і автомобіль, припинивши її право на вказане майно та стягнути на її користь грошову компенсацію за належну їй частку.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Справа: №22ц/792/458/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 48