АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» та Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», поданою через представника ОСОБА_1, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ», Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ Сервіс» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ», ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в якому просив стягнути з останніх на його користь номінальну вартість облігацій в розмірі 952 000 грн., борг зі сплати відсоткового доходу в розмірі 56 371, 25 грн., 4 599, 89 грн. інфляційних нарахувань та 310, 43 грн. 3% річних.

Справа № 756/8921/14 Апеляційне провадження № 22-ц-796/5300/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що він на підставі договору купівлі- продажу цінних паперів № ДД З6458-13 від 18.12.2013 року є власником 952 штук іменних цінних відсоткових облігацій ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» номінальною вартістю 1 000 грн. та загальною вартістю 952 000 грн. Відповідно до проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігацій ТОВ «Лізинг ІТ- СПВ», останній мав сплатити йому як власнику облігацій відсотковий дохід за десятий відсотковий період (13.01.2014 року - 13.04.2014 року) у строк з 14.04.2014 року по 18.04.2014 року в розмірі 56 371, 25 грн. Однак, із закінченням зазначеного відсоткового періоду вказані кошти на його банківський рахунок не надійшли. Він звернувся до ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» з вимогою про виплату належного йому відсоткового доходу по облігаціям, однак йому було відмовлено у виплаті коштів та запропоновано реструктуризацію виплат, що проспектом емісії не передбачено. Крім того, він звертався до ПрАТ «Лізинг ІТ», як до поручителя за всіма зобов'язаннями ТОВ «Лізинг ГТ-СПВ» з вимогою про сплату належних йому коштів. Однак, кошти за відсотковим доходом за десятий відсотковий період та номінальна вартість облігацій на його банківський рахунок не надійшли.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.02.2015 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ТОВ «Лізинг ІТ - СПВ», ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» на користь ОСОБА_2 1 013 281, 57 грн. боргу, яка складається з 952 000 грн. номінальної вартості облігацій; 56 371, 25 грн. боргу зі сплати відсоткового доходу; 4 599, 89 грн. інфляційних нарахувань та 310, 45 грн. 3% річних. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» та ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» через представника подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилаються на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що договір купівлі - продажу цінних паперів є недійсним, оскільки проспектом емісії ТОВ «Лізинг ІТ - СПВ» передбачено обмеження повноважень керівника підприємства щодо затвердження договорів, укладених на суму, що перевищує 500 000 грн., а позивачем було укладено договір купівлі - продажу на суму 952 000 грн., що значно перевищує дозволену суму. Крім того, окремого договору поруки укладено не було, а тому ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» не може бути співвідповідачем. Крім того, позивач не звертався до ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», як поручителя на 5 робочий день прострочення виконання зобов'язань ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» з вимогою про сплату фактичної заборгованості, встановленої на день прострочення або з вимогою про дострокове погашення облігацій. Також при визначенні суми стягнення судом не враховано відсоткову ставку податку з доходів фізичних осіб (з 01.04.2011 року - 5 %, з 02.08.2014 року - 15%, з 01.01.2015 року - 20 %), які ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» сплачує при виплаті відсоткового доходу власникам облігацій.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Капітал Таймс» було укладено договір купівлі - продажу цінних паперів ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» № ДД 36458-13, за умовами якого позивач став власником 952 облігацій номінальною вартістю 1 000 грн. кожна, на загальну суму 952 000 грн. та на його ім`я було відкрито рахунок у цінних паперах № 401836 - UА 10101827.

Відповідно до виписки про стан рахунку в цінних паперах від 24.06.2014 року позивачем кошти за цінні папери сплачені у повному обсязі та дані обставини відповідачами не заперечувалися.

Відповідно до п. 3.6 Проспекту емісії іменних відсоткових забезпечених облігацій ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» (надалі Проспект емісії) власники облігацій мають право на отримання номінальної вартості облігацій при настанні строку їх погашення, а також право на отримання відсоткового доходу у вигляді нарахованих відсотків на номінальну вартість облігацій в кінці кожного відсоткового періоду.

Порядок та умови виплати відсоткового доходу за облігаціями передбачено п. 3.10 Проспекту емісії.

Відповідно до п. 3.3 Проспекту емісії ЗАТ «Лізинг ІТ», який надалі змінив назву на ПрАТ «Лізинг ІТ», виступає поручителем по всіх обов`язках емітента щодо виплати відсоткового доходу та погашення облігацій в повному обсязі у строки, вказані у даному Проспекті емісії. Поручитель ЗАТ «Лізинг ІТ» є засновником емітента та володіє 100 % частки у статутному капіталі емітента.

ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» не було виплачено ОСОБА_2 відсотковий дохід за облігаціями за десятий відсотковий період, який тривав з 13.01.2014 року по 13.04.2014 року, чим порушив умови щодо виплати такого доходу протягом 5 календарних днів (п.3.10.1 Проспекту емісії).

17.06.2014 року позивач звернувся до ПрАТ «Лізинг ІТ», як до поручителя ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» з претензією про виконання зобов'язань щодо виплати відсоткового доходу по облігаціях та дострокового погашення вартості облігацій, однак відповіді на вказану претензію не отримав.

Також позивач звертався із аналогічною претензією до ТОВ «Лізинг ІТ - СПВ», на яку отримав відповідь від 15.05.2014 року, де було зазначено, що товариство не має достатніх коштів для виконання своїх зобов'язань з виплати доходу за десятий відсотковий період власникам облігацій, емітентом яких воно є та позивачу запропоновано реструктуризацію відсоткового доходу, згідно з якою 80 % від суми нарахованого купонного доходу запропоновано відстрочити до кінця терміну обігу облігацій.

Згідно розрахунків заборгованість по сплаті відсоткового доходу за період з 19.04.2014 року по 30.04.2014 року, з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року та з 01.06.2014 року по 24.06.2014 року складає 56 371, 25 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань перед позивачем щодо своєчасного повернення суми відсоткового доходу та вартості облігацій, у зв'язку із простроченням виконання зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Порушення зобов`язань щодо виплати відсоткового доходу підтверджується як листом ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ», де товариство визнає свою неспроможність у виплаті такого доходу (а.с. 130), так і листом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, де зазначено про те, що ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» порушило умови п.п. 3.10.1 п. 3.10 Проспекту емісії в частині виплати відсоткового доходу за облігаціями (а.с. 78).

Відповідно до п. 3.3 Проспекту емісії у разі невиконання, часткового виконання чи неналежного виконання емітента зобов`язань за основним зобов`язанням власники облігацій мають право звернутися до поручителя на 5 робочий день прострочення виконання зобов`язань емітентом за основним зобов`язанням з вимогою про сплату фактичної заборгованості емітентом в сумі, встановленої на день прострочення та/або з вимогою про дострокове погашення облігацій, сплату комісій, пені, штрафу та іншої заборгованості за основним зобов`язанням.

Суд першої інстанції керуючись вимогами вищезазначених норм та виходячи з умов Проспекту емісії дійшов правильних висновків про те, що оскільки відповідачі порушили зобов`язання щодо своєчасної сплати відсоткового доходу позивач має право як на стягнення такого доходу так і на дострокове погашення облігацій.

Відповідно до ст. 204 ЦК України дійсність правочину презюмується.

Договір купівлі - продажу цінних паперів недійсним у встановленому законом порядку не визнаний, а відтак колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що такий договір є недійсним, оскільки він укладений з порушенням Статуту товариства.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не звертався до поручителя з вимогою про виконання зобов`язання за боржника спростовуються претензією від 17.06.2014 року (а.с. 131, 132). Крім того, з часу подачі позову 25.06.2014 року до дня ухвалення рішення поручитель мав достатньо часу для виконання своїх зобов`язань.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що у зв`язку з відсутністю окремого договору поруки ПрАТ «Лізинг ІТ» не може бути співвідповідачем у даній справі, оскільки умови договору поруки прописані у Проспекті емісії, де також зазначено, що документом, який підтверджує забезпечення зобов`язань є договір поруки № 1 від 30.08.2011 року, укладений між ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» і ЗАТ «Лізинг ІТ» та є безумовним та безвідкладним зобов`язанням поручителя перед кожним власником облігацій солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання емітентом своїх зобов`язань.

Відповідачі не заперечували правильність наданих позивачем розрахунків та своїх розрахунків не подавали. Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано податок з фізичних осіб при стягненні відсоткового доходу не є підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки суд не є податковим агентом для визначення та стягнення такого податку.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено, що відповідачі прострочили виконання зобов`язання, яке є грошовим, то висновки щодо застосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України також є правильними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» та Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді