Номер провадження 22-ц/788/1359/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Коменерго-Суми»

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених залиттям квартири, -

в с т а н о в и л а:

07 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, обґрунтовуючи його тим, що є власником квартири №25, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська,52. Квартира розташована на четвертому поверсі пятиповерхового будинку та складається з двох кімнат площею 15,5 кв.м та 17,1 кв.м, коридора, кухні, ванної кімнати, туалету. Поверхом вище розміщена квартира №29, власниками якої є відповідачі. 19 липня 2014 року з вини відповідачів сталося залиття квартири позивача водними стоками. Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №52/14 від 19 серпня 2014 року, вартість відновлювального ремонту квартири ОСОБА_5 становить 9350 грн. Тому позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 9350 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., а також судові витрати по справі, які складаються з оплати вартості дослідження спеціаліста в сумі 800 грн., судового збору 243,60 грн., оплати юридичної допомоги при складанні позовної заяви в сумі 300 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 9350 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири, визначеної відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 52/14 від 19 серпня 2014 року, 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 800 грн. витрат за залучення спеціаліста та 300 грн. витрат на правову допомогу. В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених залиттям квартири, відмовлено.

На зазначене рішення представник відповідачів ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на необґрунтованість та незаконність ухваленого рішення, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, на порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що в акті залиття від 30 липня 2014 року, складеним третьою особою по справі, не зазначено присутність винних осіб при його складанні, не зазначена відмова винних осіб від підпису на акті, якщо така обставина мала місце, не зазначені конкретні причини залиття квартири. Представник відповідачів також зазначає, що обстеження квартири відповідачів членами комісії не здійснювалося. Про наявність вищезазначеного акту залиття, відповідачам стало відомо після отримання позовних матеріалів по справі. Свідок ОСОБА_7, яка є членом комісії акту залиття квартири, в судовому засіданні пояснила, що взагалі не приймала участь в обстеженні ні квартири позивача, ні квартири відповідачів, причини залиття їй не відомі, підписала акт в звязку з тим, що вважає можливим залиттям квартири №25 з квартири поверхом вище. В той же час, квартира яка знаходиться над квартирою позивача та має спільний стояк є квартира №28, проте членами комісії обстеження цієї квартири теж не здійснювалося. Таким чином, акт залиття квартири від 30 липня 2014 року не може бути доказом вини відповідачів в залитті квартири позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення позивача та його представника, а також представника 3-ї особи, пояснення спеціаліста та свідків, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з положень ст.1166, ст. 1167 ЦК України та доведеності заявлених позовних вимог.

Виходячи з положень ст.ст. 23,1167 ЦК України, засад розумності, справедливості та з урахуванням матеріального стану сторін, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 грн., 800 грн. витрат за залучення судового експерта-будівельника та 300 грн. витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначивши юридичну природу спірних правовідносин.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 проживає та є власником квартири АДРЕСА_1. Квартира розташована на четвертому поверсі другого підїзду пятиповерхового будинку та складається з двох житлових кімнат, площею 32,6 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 15,5 кв.м., 2-а кімната 17,1 кв. м., кухня площею 5,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., коридора 5,6 кв.м. (а.с.6-7,29-31).

На пятому поверсі другого підїзду вищезазначеного будинку розташована квартира № 29 в якій зареєстрований відповідач у справі ОСОБА_3

Зазначені квартири не мають спільних стоків водопостачання та водовідведення, в той же час, як вбачається із копій поверхових планів четвертого та пятого поверхів другого підїзду житлового будинку № 52 по вул.Пролетарській в м.Суми стіна квартири відповідача, вздовж якої розміщені кухня, ванна та туалет, в яких знаходяться сантехнічні прилади та труби водопостачання та водовідведення знаходиться над стіною житлової кімнати квартири позивача у справі ОСОБА_5 (а.с.103-105).

У липні 2014 року сталося залиття квартири позивача, що підтверджується актом про залиття квартири від 30 липня 2014 року. За результатами проведеного обстеження встановлено наступне: у спальній кімнаті волога стеля розміром 2,5 м x 0,15 м, відбулося замокання потолочного плінтусу - 2,5м.п. та замокання стіни розміром 2,5 м x 1,2 м. Відповідно до висновку комісії, залиття квартири сталося через недбалість мешканців квартири №29. Заяви від мешканців квартири АДРЕСА_2 на несправність внутрішньо квартирної мережі водопостачання до диспетчерів ТОВ «Сумитеплоенерго» та ТОВ «КК «Коменерго-Суми» не надходило (а.с.32).

Факт залиття квартири позивача та обсяг пошкоджень підтвердив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8, який на час складання вищезазначеного акту працював начальником ремонтної дільниці ТОВ «КК «Коменерго-Суми» і входив до складу комісії по обстеженню квартири позивача. Даний свідок також зазначив, що залиття могло статися лише з квартири відповідача, оскільки сантехнічні прилади та труби водопостачання та водовідведення , які знаходяться в квартири відповідача розташовані над стіною житлової кімнати квартири позивача, яка і була пошкоджена. Таке залиття кімнати із квартири № 28, яка безпосередньо знаходиться над квартирою позивача не могло статися, оскільки там розташована також житлова кімната в якій відсутні будь-які сантехнічні прилади та труби, а, у випадку пориву батареї в цій квартирі, залиття було б обовязково над вікном кімнати, а не на боковій стіні кімнати. Даний свідок підтвердив факт підписання ним вищезазначеного акту залиття.

Також з пояснень свідка ОСОБА_9 вбачається, що вона мешкає в квартирі № 28 і її квартира розташована безпосередньо над квартирою позивача, а квартира відповідачів розташована поряд з її квартирою. Їй відомо, що влітку 2014 року сталось залиття квартири позивача і сусідка ОСОБА_6 визнавала, що це залиття сталось з їх вини, але вважала, що вимоги ОСОБА_5 по відшкодуванню шкоди є завищеними. З її квартири залиття кімнати позивача не могло статися, оскільки підсобні приміщення, в яких розташоване сантехнічне обладнання знаходяться в іншій частині квартири.

Позивач ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції пояснив, що 19 липня 2014 року він та його дружина виявили замокання стіни в спальній кімнаті і, оскільки вже раніше було таке залиття із квартири відповідачів, то він піднявся до їх квартири і з їх дозволу оглянув водопровідні труби і виявив протікання води з каналізаційної труби під ванною. Вважав, що протікання сталось внаслідок відсутності або пошкодження ущільнювальної гумки. Він перекрив водопостачання в квартирі відповідачів і попрохав їх не користуватися водою, а викликати слюсаря. Після цього вони з дружиною пішли зі своєї квартири, а коли повернулись опівночі, то виявили значне залиття в спальній кімнаті. Вважає, що таке залиття сталось внаслідок недбалості відповідачів у справі. На наступний день після залиття син відповідачів приходив до нього і оглядав залиту кімнату, але відмовився відшкодувати шкоду. Дружина відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 пропонувала йому 500 грн.00 коп. за заподіяну шкоду, але він відмовився від цих коштів, вважаючи, що шкода заподіяна йому є більш значною.

Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_10 (працівник ТОВ «КК «Коменерго-Суми») підтвердила пояснення позивача та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 і вважає, що таке залиття в житловій кімнаті квартири позивача могло статися лише з квартири відповідача і пояснення позивача в тій частині, що протікання було ним виявлене у ванній кімнаті узгоджується з місцем розташування слідів залиття, а саме посередині стіні над якою, як вбачається із планів поверхів, дійсно розташована ванна кімната відповідачів. Також спеціаліст ОСОБА_10 пояснила, що працівниками Товариства в вересні 2015 року була оглянута квартира № 26, яка розташована безпосередньо під квартирою відповідачів, але її мешканка заперечила факт залиття її квартири влітку 2014 року, але пояснила, що у них зроблений якісний ремонт і стеля та стіни ванної кімнати та туалету гарно зашпакльовані та пофарбовані якісною фарбою, тому вода до її квартири могла і не проникнути, але в той час, коли була залита квартира № 25 в їх квартирі відчувалась значна вологість.

Колегія суддів вважає, що пояснення свідка ОСОБА_11, який заперечив факт огляду ним у складі комісії квартири позивача та наявність акту від 30 липня 2014 року, який не в повністю відповідає вимогам п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України в питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вина відповідача у заподіянні такої шкоди підтверджується іншими належними та допустимими доказами дослідженими місцевим судом та судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, повязаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

Стаття 151 Житлового кодексу України визначає, що громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених чинним законом.

Статтею 23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди, які полягають у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Таким чином, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у тому випадку, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини .

Колегія суддів вважає, що відповідач в порушення вимог передбачених ст.10, 60 ЦПК України не надав достатньо належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача щодо заподіяння шкоди саме з вини відповідача.

Помилкове зазначення місцевим судом в рішенні суду про наявність спільних стояків в квартирах сторін у справі не тягне за собою його скасування, оскільки питання за вирішенням якого звернувся позивач місцевим судом по суті вирішене правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають нормам процесуального та матеріального права, рішення є необґрунтованим, не знайшли свого об'єктивного підтвердження, так як всі надані сторонами докази та пояснення сторін по справі були оцінені судом в їх сукупності і відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, яка передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, висновків суду також не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий -

Судді -