Справа № 405/3562/15-ц
Провадження №2/405/787/15
У Х В А Л А

20 травня 2015 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований в Кіровському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 26 листопада 2010 року, актовий запис № 909.

Позовна заява повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. 119 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Враховуючи, що позовна заява містить вимоги немайнового характеру розірвання шлюбу, то судовий збір сплачується відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору визначається у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, що становить 243 грн. 60 коп.

При цьому, в прохальній частині позовної заяви позивач просить судові витрати покласти на відповідача, не подаючи щодо цього відповідного клопотання та необгрунтовуючи своє прохання, що суперечить вимогам чинного цивільно-процесуального закону України.

Так, зі змісту ЦПК України вбачається, що заява(клопотання) про відстрочення або розстрочення сплати судового збору надається суду окремо від позовної заяви, оскільки суд має постановити ухвалу за результатами розгляду цього питання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше, як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть оплачені, заява відповідно до статті 207 ЦПК України залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. У разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову.

Тобто, відповідно до аналізу статті 82 ЦПК України відстрочення - це перенесення строку виконання обов'язку сторони щодо сплати судового збору на інший час. Розстрочення - це сплата судового збору кількома частинами у строки, встановлені судом. Предметом відстрочення і розстрочення може бути лише судовий збір. Відстрочення і розстрочення сплати судового збору належить до повноважень суду першої інстанції. Фактичною підставою для відстрочення або розстрочення є майновий стан сторони. В коментованій статті не йдеться про те, який саме майновий стан мається на увазі. Однак логічно, що питання про відстрочення або розстрочення витрат постає у разі, коли майновий стан особи є таким, що утруднює виконання цього обов'язку в повному обсязі у встановлений законом строк. Іншими словами, суд вправі постановити ухвалу про відстрочення або розстрочення, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони. Враховуючи дію принципу змагальності, суд не вправі вирішувати питання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору з власної ініціативи. Це питання вправі поставити перед судом позивач або його представник шляхом подання відповідного обґрунтованого клопотання. Питання про відстрочення чи розстрочення судового збору може ставити і відповідач у разі подання ним зустрічного позову.

У клопотанні про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами, наприклад, за комунальні послуги; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо.

Клопотання подається разом з позовною заявою або викладається в прохальній частині позовної заяви.

Наслідком недотримання зазначеної умови є залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що даний позов подано без додержання вимог, викладених в ст. 119 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України він підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.119, 120, ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Запропонувати позивачу в установлений строк виправити зазначені в ухвалі недоліки.

В разі невиконання указаної вимоги позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подання протягом пяти днів з дня її отримання апеляційної скарги. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова