Провадження № 22-ц/784/1269/15 Головуючий першої інстанції: Разумовська О.Г.
Категорія: 39 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.М.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Романенко Ю.О.

за участі представника позивача - ОСОБА_3, відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

та ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та перерозподіл спадщини,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 р. ОСОБА_7 звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину та перерозподіл спадщини.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що після смерті її діда ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р., відкрилася спадщина, що складається з 36/50 (18/25) частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1. На момент відкриття спадщини ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала зі спадкодавцем за вищезазначеною адресою, тобто фактично прийняла спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_9- дружина ОСОБА_8 яка після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 спадщину не оформлювала, хоча також була зареєстрована та проживала з померлим на момент його смерті, тобто фактично прийняла спадщину, як і відповідачі. Однак, в жовтні 2014 р. позивачка дізналася про те, що відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно.

Посилаючись на те, що спадщину було оформлено без врахування прав позивача та ОСОБА_9 на частку у спадщині, позивач просить суд визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачам, та перерозподілити спадщину, а саме: 36/50 часток в праві спільної часткової власності на спірне домоволодіння між спадкоємцями: 9/50 часток - ОСОБА_7, 9/50 часток - ОСОБА_5, 9/50 часток - ОСОБА_4, 9/50 часток ОСОБА_9

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 р. позов задоволено частково.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори на 18/25 в праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р., частки його спадкоємців на спадкове майно - 36/50(18/25) часток у праві спільної часткової власності на вказане домоволодіння складали у ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_9 (яка померла 2 лютого 2012 р.) по 9/50 часток кожному.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача 121 грн. 80 коп. судового збору та 121 грн. 80 коп. в дохід держави з кожного.

В апеляційній скарзі відповідачі вказують, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при його ухваленні судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи й просять його скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У запереченні на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 вказує на безпідставність її доводів і просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачів, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 р. помер ОСОБА_8, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 18/25 часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1

Заповіту ОСОБА_8 щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті не залишив.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

На час відкриття спадщини була жива дружина спадкодавця - ОСОБА_9.

Крім того, ОСОБА_8 мав сина - ОСОБА_10, який є батьком відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., та дочку ОСОБА_11, яка є матір'ю позивача ОСОБА_7 і померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р.

В силу ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За такого спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 могли бути: його дружина ОСОБА_9 та його діти - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а їх частки у спадковому майні мали дорівнювати 18/25 : 3 = 6/25.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Сторони є онуками спадкодавця та дітьми ОСОБА_11 і ОСОБА_10, а тому мають право на спадкування за правом представлення.

В силу положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно даних будинкової книги по домоволодінню АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_8 проживали та були зареєстровані ОСОБА_9 та онуки: ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За такого ОСОБА_9 та сторони по справі є такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8, а з урахуванням наведених вище положень закону їх частки у спадщині є наступними: частка ОСОБА_9 - 6/25, частка ОСОБА_7.(за правом представлення після матері ОСОБА_11) - 6/25, частка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - по 3/25 кожній (за правом представлення по ? частки ОСОБА_10.).

Між тим, в порушення вказаних положень закону щодо порядку прийняття спадщини за правом представлення суд, вирішуючи спір, помилково встановив, що кожному із спадкоємців належить 1/4 спірного нерухомого майна, що становить по 9/50 часток домоволодіння кожному, не врахувавши, що відповідачі мають не самостійно право на спадкування, а разом спадкують частку, яка б належала їх батькові, якщо останній був живий на час відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_9 померла, свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка вона не отримувала.

24 травня 2012 р. державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори відповідачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх діда ОСОБА_8 на 18/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 кожній.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що позивач та ОСОБА_9 у встановленому ч. 3 ст. 1268 ЦК України порядку прийняли спадщину, яка належить їм з часу відкриття спадщини, а відповідачі не є спадкоємцями ОСОБА_9, суд вірно дійшов висновку, що видача відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом з включенням частки, яка належить ОСОБА_7 та ОСОБА_9, здійснена з порушенням вимог закону, оскільки відповідачі не мали право на отримання у спадщину часток, належних цим особам.

Однак, вирішуючи позовні вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсним, суд не врахував наступне.

В силу ст. 3, 4 ЦПК України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права або інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

За такого посилання позивача та висновок суду про неправомірне включення при видачі оспорюваних свідоцтв до складу майна частки, яка належить ОСОБА_9, правового значення не мають при вирішенні спору за позовом ОСОБА_7, оскільки таке не призвело безпосередньо до порушення прав позивача, а тому вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім'я відповідачів, недійсними мають бути задоволені лише в частині належній позивачу 6/25 частки домоволодіння.

Крім того рішення суду в цій частині є неповним і незрозумілим, оскільки містить лише висновок про часткову недійсність виданих відповідачам свідоцтв про право на спадщину за законом, але не зазначено, в якій саме частині свідоцтва є недійсними.

Не можна погодитись і з висновком суду про вирішення позовних вимог про перерозподіл спадщини.

Так, суд вважав, що є підстави для задоволення таких вимог частково, шляхом визначення у рішенні часток кожного із спадкоємців.

Однак, такий висновок не відповідає вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини 2 і 3 ст. 1272 ЦК України), вона підлягає перерозподілу між ними.

Однак, як позивач, так і відповідачі прийняли спадщину за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а не на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 1272 ЦК України, а тому відсутні підстави для застосування положень ст. 1280 ЦК України до спірних правовідносин, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності доказів про прийняття позивачем спадщини суперечать положенням закону.

Так, як встановлено судом, позивач з 1991 р. зареєстрована у домоволодінні по АДРЕСА_1.

Відповідно до положень, викладених у п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2994 р. № 20/5, яка діяла на час відкриття спадщини, та п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. № 282/20595, доказом постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або і будинковій книзі.

Позивач надала такі докази, а тому відсутні підстави вважати, що позивач не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і суд обґрунтовано виходив з доведеності такого факту і не взяв до уваги заперечення цього відповідачами, зокрема й наданий ними акт про непроживання позивача, оскільки такий доказ суперечить визначеним законом доказам, якими підтверджується факт проживання зі спадкодавцем.

Також, є помилковим посилання апелянтів на невиконання позивачем вимог ст. 1269 ЦК України та пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України строку на прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_7 прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України і звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не є для неї обов'язковим.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянтів на невірну сплату позивачем судового збору, оскільки незважаючи на те, що при зверненні з позовом вартість спірного майна не була зазначена, але судовий збір було сплачено в повному обсязі, виходячи зі змісту позовних вимог та відомостей про оцінку спадкового майна, яка наявна у матеріалах спадкової справи, копія якої приєднана до даної цивільної справи.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на неповне викладення у рішенні суду позиції відповідачів, то узагальнений виклад їх позиції не суперечить правилам ст. 215 ЦПК України і не впливає на правильність висновків суду.

З урахуванням викладеного рішення суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих відповідачам, необхідно змінити, зазначивши про визнання їх недійсними в частині 3/25 частин спірного домоволодіння, а в частині перерозподілу спадщини скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у позові в цій частині.

У зв'язку з таким вирішенням спору та на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути по 121 грн. 80 коп. судового збору з кожної.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 квітня 2015 року в частині визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та розподілу судових витрат змінити.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання частково недійсними свідоцтв про право та спадщину задовольнити.

Визнати видане ОСОБА_4 24 травня 2012 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її діда ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на 1/2 частку спадщини, яка складається з 18/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 (зареєстровано в реєстрі за № 1-616), недійсним в частині права на 3/25 часток вказаного домоволодіння.

Визнати видане ОСОБА_5 24 травня 2012 року державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її діда ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на 1/2 частку спадщини, яка складається з 18/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 (зареєстроване в реєстр за № 1-614), недійсними в частині права на 3/25 часток вказаного домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 121 (сто двадцять одній) грн. 80 коп. судового збору на користь ОСОБА_7.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про перерозподіл спадщини скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перерозподіл спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили .

Головуючий: Судді: