243/6768/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Профатило П.І.

при секретарях - Рудь Т.В., Дзюба М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до КП «Словміськводоканал» про стягнення заборгованості по заробітні платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працює у відповідача слюсарем АВР з 01.08.2012 року. відповідач несвоєчасно проводить з ним розрахунок по заробітній платі тому, після неодноразового уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням розрахунків Словміськводоканала, також моральну шкоду та судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не з'явився, однак до суду надав заяву про слухання справи без її участі, наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням розрахунків, проведених Словміськводоканалом.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак до суду надав заяву, в якій позивні вимоги позивача визнач частково, не заперечував проти стягнення заборгованості по заробітній платі , яка станом на 01.09.2015 року складає 928,66 грн. та компенсації за час затримки розрахунку у розмірі 3693,43 грн., у задоволенні моральної шкоди просив відмовити.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до переконання, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у КП «Словміськводоканал» з 01.08.2012 року по 21.07.2015 року, що підтверджується записами у трудовій книжці у відповідності до наказів про прийняття на роботу, та про звільнення ( а.с. 18).

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Згідно вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Розрахунок з позивачем відповідач при звільненні не здійснив.

У відповідності до довідки №2820/02 від 27.09.2015 року, наданої КП «Словміськводоканал» заборгованість по сплаті заробітній платі ОСОБА_1 станом на 01.09.2015 року складає 928,66 грн. (а.с.31).

Судом встановлено, що з моменту звільнення до теперішнього часу позивачу не виплачена заборгованість по заробітній платі.

У відповідності до ч.1 ст. 117 КЗпП України "В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку".

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

З урахуванням вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку згідно розрахунків, наданих відповідачем.

З розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, наданого КП «Словміськводоканал» вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 21.07.2015 року по 17.08.2015 року складає 3693,43 грн. (192,55 грн- середньоденний заробіток х 19 робочих днів (8 робочих днів у липні, 11 робочих днів у серпні)) (а.с. 22, 24).

Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем обов'язку по проведенню розрахунку із звільненим працівником,то таке є підставою для покладення на нього встановленої ст. 117 КЗпП України відповідальності.

Тому з підприємства КП «Словміськводоканал» на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку - з 21.07.20153 року по 17.08.2015 року у сумі 3693,43 грн. та заборгованість по заробітній платі станом на 01.09.2015 року у сумі 928,66 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як встановленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків(втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Компенсація завданої шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем, а має самостійне юридичне значення.

У відповідності до ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Засади та сутність інституту моральної шкоди розкривається в ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

На підтвердження своїх вимог, щодо стягнення моральної шкоди позивач не надав суду жодного належного доказу, а обставини, на які посилається позивач не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Також, у відповідності до вимог ст.4 ЗУ "Про судовий збір", за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Крім того не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення судових витрат по справі, оскільки на підтвердження своїх витрат позивач не надав суду належно оформлених документів, що підтверджують його витрати.

Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог".

У зв'язку з чим, з відповідача КП «Словміськводоканал», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги майнові характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,27,59,60,88,192,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України "Про оплату праці", Законом України "Про судовий збір", суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» ЕДРПОУ 35420080, р/с 4224 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по заробітній платі у сумі 928 (девятсот двадцять вісім) грн. 66 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3693 (три тисячі шістсот девяносто три) грн. 43 коп..

Стягнути з Комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» судовий збір у розмірі 243,60 грн. на рахунок 0075, отримувач Словянське УК/Словянськ/22030001, ЄРДПОУ 37803368, банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, код платежу 22030001.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_3