Справа № 446/879/13 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/783/4035/15 Доповідач в 2-й інстанції:Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача та третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4,розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT модель AE 440 MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1, тип сідловий тягач-Е, 2001 року випуску у сумі 170 005,71 грн., а також стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь період прострочення боргу.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в серпні 2010 року надав ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив останнього бути його представником в органах Державтоінспекції та інших установах і організаціях з питань, пов'язаних з експлуатацією, проходженням технічного огляду, страхуванням з питань продажу автомобіля за ціну та на умовах на його розсуд, в тому числі із правом підписати договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT модель AE 440 MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1, тип сідловий тягач-Е, 2001 року, одержати належні позивачу грошові кошти, сплачувати необхідні платежі та податки, вчиняти інші дії, пов'язані із цією довіреністю. а також надав ОСОБА_2 на час дії довіреності право керування цим автомобілем.

Позивач стверджує, що 01.09.2010 року на підставі цієї довіреності ОСОБА_2 продав вищезгаданий автомобіль громадянці ОСОБА_3 за 17 000 євро, однак жодних коштів, отриманих в результаті продажу цього автомобіля йому так і не передав, чим порушив вимоги ст.1006 ЦК України.

Виходячи з офіційного курсу Національного банку України вважає, що відповідач повинен був повернути йому кошти в розмірі 170005,71 грн. У зв'язку з несвоєчасним поверненням цих коштів просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму інфляційних нарахувань в розмірі 15 810,52 грн. та трьох відсотків річних за весь період прострочення в розмірі 12 603,71 грн.

Заочним рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 червня 2014 року у задоволенні цього позову ОСОБА_5 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_5,який в апеляційній скарзі вказує на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що це рішення ухвалено без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів. Апелянт стверджує, що жодних грошових коштів від продажу автомобіля не отримував від відповідача, ні від третьої особи, ходної розписки про отримання цих коштів немає. Щодо застосування строків позовної давності, на які посилається відповідач, стверджує, що позовну заяву було направлено поштою 11.04.2013 року, що підтверджується копією поштової квитанції та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, тобто в межах 3 річного строку позовної давності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі (а.с. 92-96).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

У відповідності до ст.1006 ЦК України повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що 3 серпня 2010 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 довіреність, якою уповноважив відповідача бути його представником в органах Державтоінспекції та інших установах і організаціях з питань, пов'язаних з експлуатацією, проходженням технічного огляду, страхуванням з питань продажу автомобіля за ціну та на умовах на його розсуд, в тому числі із правом підписати договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT модель AE 440 MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1, тип сідловий тягач-Е, 2001 року, одержати належні позивачу грошові кошти, сплачувати необхідні платежі та податки, вчиняти інші дії, пов'язані із цією довіреністю, а також гадав ОСОБА_2 на час дії довіреності право керування цим автомобілем (а.с.10). 1 вересня 2010 року ОСОБА_2 на підставі цієї довіреності продав зазначений автомобіль ОСОБА_6

Як вбачається із довідки-рахунку ТОВ "Форт-три" №182908 від 1 вересня 2010 року, яка була оформлена при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT модель AE 440 MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, вказаний автомобіль було оцінено та продано за ціною 1000 грн. (а.с.70,95-98 матеріалів цивільної справи №2-868/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним).

Правомірність укладення цього договору купівлі-продажу підтверджується рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 5 вересня 2011 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2012 року (а.с.7,10).

Жодних інших доказів, які б з достатньою очевидністю підтверджували факт продажу ОСОБА_2 вказаного автомобіля ОСОБА_6 за іншу суму, в тому числі за 17000 євро, про що стверджує позивач ОСОБА_5, судом не встановлено і не вбачається з матеріалів як даної цивільної справи так і цивільної справи за №2-868/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, дослідженої колегією суддів.

Посилання позивача ОСОБА_5 на пояснення відповідача ОСОБА_6 у цивільній справі №2-868/11, яка начебто 27.05.2011 р. ствердила про придбання у ОСОБА_2 автомобіля за 17000 євро не може бути взято до уваги, оскільки відтворення звукозапису вказаного судового засідання не дає підстав для таких тверджень.

Сам відповідач ОСОБА_2 категорично наполягає, в тому числі під час розгляду колегією суддів даної цивільної справи, що він продав автомобіль ОСОБА_5 за кошти, зазначені в довідці-рахунку від 1 вересня 2010 року та зразу ж повернув ці кошти позивачу.

Ні позивач ОСОБА_5 ні відповідач ОСОБА_2 не були допитані судом в якості свідків і сторони про такий допит не клопотали, в тому числі і в суді апеляційної інстанції.

Текст зазначеної вище довіреності, якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_2 на укладення договору купівлі-продажу автомобіля, не містить будь-яких вказівок щодо порядку повернення довірителю отриманих від продажу коштів.

Таким чином, колегія суддів, виходячи з положень ст.ст.10, 58-60 ЦПК України погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_5 та відсутності підстав для задоволення його позову.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.