Справа № 579/320/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2015 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Бєгунової О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Писаренко О.М.,

з участю: позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають малолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони проживають окремо і вона звернулася до Кролевецького районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Дочка проживає разом з нею, ОСОБА_2 не приймає участі в її утриманні. З 09 лютого 2015 року вона працює на ПрАТ «Кролевецький завод силікатної цегли» підсобним робітником, але заробітної плати не вистачає, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач не працює, але є працездатним; інших утриманців у нього немає, а тому на її думку він може сплачувати аліменти. Через різні погляди на розмір щомісячних коштів, необхідних для утримання дитини, вони не можуть самостійно домовитись з приводу участі ОСОБА_2, в її утриманні.

Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на дочку у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дочкою повноліття.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти лише у розмірі 200 грн., мотивуючи свої заперечення тим, що він ніде не працює, а тому не має можливість сплачувати щомісячно 500 грн. на утримання дитини

Допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що вона є матір'ю відповідача. Син і невістка п'ять з половиною років проживали разом з нею та її чоловіком у належному їм будинку і майже весь цей час перебували на їх утриманні. Вона завжди допомагала утримувати онуку ОСОБА_3, яку дуже любить. В листопаді 2014 року діти переїхали проживати в село Реутинці Кролевецького району в батьківський будинок позивачки. Через деякий час за ініціативою позивачки син повернувся додому, а позивачка залишилася проживати разом з ОСОБА_3 в селі Реутинці Кролевецького району. Позивачка живе на даний час з іншим чоловіком. Син на даний час не працює, шукає роботу. Через стан здоров'я він не може виконувати тяжку роботу, яку йому пропонували.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи і дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З 7 вересня 2011 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області 7 вересня 2011 року, актовий запис за №112 (а.с.6). Як вбачається з пояснення позивачки і не заперечує відповідач, на сьогодні в провадженні Кролевецького районного суду знаходиться справа про розірвання шлюбу за позовною заявою ОСОБА_1

Під час шлюбу 4 жовтня 2011 року у подружжя народилася дочка ОСОБА_3, у свідоцтві про народження якої ОСОБА_2 записаний батьком, ОСОБА_1 - матір'ю (а.с.7).

Дитина постійно проживає разом з матір'ю в селі Реутинці Кролевецького району Сумської області, що не заперечується відповідачем і підтверджується довідкою виконавчого комітету Реутинської сільської ради (а.с.8). Відповідач проживає окремо від дитини (а.с.24).

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України).

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майнове становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері. Вона влаштувалася на роботу лише у лютому 2015 року і отримала за місяць 1348 грн. 71 коп. заробітної плати, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.30). Її заробітної плати недостатньо для забезпечення усім необхідним, створення нормальних умов для життя та розвитку дитини, при тому, що з 1 січня 2015 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1286 грн. При цьому суд бере до уваги, що позивачка несе витрати у розмірі 115 грн. щомісячно за перебування дочки в дитячому садку, що вбачається з її пояснень і не заперечує відповідач.

Також суд враховує, що відповідач на даний час не працює, власного житла не має, проживає разом з батьками, які його утримують. З пояснень відповідача, підтверджених показаннями свідка, вбачається, що він намагається знайти роботу, однак на сьогодні йому це не вдається. Систематичних витрат на утримання дочки він не несе, домовленості щодо утримання дитини між сторонами немає. Поряд з цим суд враховує, що відповідач працездатний, інших утриманців не має і повинен організувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_5, в тому числі утримувати в обсязі, що задовольнятиме її життєві потреби. Що стосується його згоди сплачувати 200 грн. на утримання дитини щомісячно, то ця сума аліментів замала, щоб задовольнити мінімальні потреби дитини. Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач на сьогодні має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, положення ст.ст.182, 184 СК України, оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, з метою захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Відповідно до ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, ст.ст.213, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Кролевець Сумської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дочкою повноліття.

Стягнення аліментів проводити з 3 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення; особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Бєгунова