"11" вересня 2015 р.
Справа № 642/5950/14ц
Провадження№2/642/2001/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шрамко Л.Л.

за участю секретаря Тугай К.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся 14 липня 2014 року до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № КЛ 1408/08 від 13.08.2008 р. в сумі 143 496,14 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитним договором станом на 03.06.2014р. - 15 057,80 грн., відсотків по заборгованості 12 703,67 грн., відсотків по простроченій заборгованості - 115 734,67 грн.

В обґрунтування позов послався на те, що відповідач не виконує зобовязання по поверненню кредиту, не сплачує проценти, внаслідок чого станом на 03.06.2014 року у нього створилась заборгованість у зазначеній сумі, та, крім того, нарахована пеня у сумі 386 903, 11грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву з проханням справу слухати у його відсутності та письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначив, що згідно з п.7.3 кредитного договору договір набуває чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їх першої частини) і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань, а тому строк позовної давності позивачем пропущений та підстави для задоволення заяви позивача про застосування строку давності та відмову в позові на цих підставах відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечував, подав заяву про застосування строку позовної давності та відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності, посилаючись на те, що Договором про відкриття кредитної лінії від 13.08.2008 року встановлений кінцевий строк повернення кредитних коштів 11 серпня 2010 року, а до суду позивач звернувся після спливу загального 3-річного строку позовної давності для вимог за основним боргом та спеціального однорічного строку для вимог про стягнення пені. Крім того, послався на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, відповідно до якої перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Також послався на постанову Судової палати у цивільних правах Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі № 6-20цс14, в якій зазначено, що оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі. Враховуючи наведене, вважає, що строк позовної давності позивачем пропущений, що є підставою для відмови в позові з цих підстав.

Суд, вислухавши представника відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити на підставі наступного.

Згідно з умовами Договору про відкриття кредитної лінії № КЛ 1408/08 від 13.08.2008 р., укладеного між сторонами, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до п.4.1. договору в розмірі 21 %.

Відповідно до п.3.2.договору позичальник зобовязаний повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами 11 серпня 2010 року.

Відповідно до п.3.2.1 договору позичальник зобовязаний щомісячно, з 26 числа поточного місяця до 5 числа наступного місяця провадити зменшення розміру заборгованості за позикою (суми виданих кредитних ресурсів), яка створилась станом на початок дня 26 числа поточного місяця, на розмір процентів за кредитом, розрахованих станом початок дня 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 3.2, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договору відповідач зобовязаний у встановлений договором строк повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними.

Позивач виконав свої зобовязання за договором та надав відповідачу у серпні 2008 року кредитні кошти відповідно до умов договору, що не заперечується представником відповідача..

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач в порушення умов договору своєчасно не сплачував передбачені договором суми, вніс всього два платежі - у жовтні 2008 року - 400 грн. та у січні 2009 року 900 грн, після чого не вніс жодного платежу, внаслідок чого станом на 03.06.2014 року у нього склалася заборгованість: прострочена заборгованість за кредитним договором - 15 057,80 грн., відсотки по заборгованості - 12 703,67 грн., відсотки по простроченій заборгованості - 115 734,67 грн., та нарахована пеня за кожен день прострочення в розмірі 1%, як передбачено п.6.1 договору, у загальному розмірі 386 903,11 грн. на прострочену заборгованість за період з 3 червня 2013 року по 3 червня 2014 року, яка складає 530 399 грн. 25 коп.

Вимоги щодо стягнення пені не заявлені позивачем. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Строк повернення кредиту згідно кредитного договору визначено 11 серпня 2010 року.

Згідно правового висновку Верховний Суд України від 6 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором визначено, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та сплата відсотків за його користування повинна здійснюватися відповідачем частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно відраховувати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У зв'язку з наведеним, та з урахуванням дати звернення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з позовом до суду - 14 липня 2014 року, трирічна позовна давність для звернення позивача за захистом своїх прав до суду обмежується 11 серпня 2013 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу, проценти, відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно до вимог ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором, або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускаються лише у випадках , встановлених договором або законом.

Зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином ( ст.599 ЦК України).

В частині 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором - 15 057,80 грн., відсотків по заборгованості 12 703,67 грн., відсотків по простроченій заборгованості - 115 734,67 грн., заявлені ним за межами встановлених зазначеними нормами ЦК України строків та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови позивачу у позові в повному обсязі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що суд відмовляє в позові у повному обсязі, відсутні і підстави для покладення судових витрат на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.254, 257, 258, 261, 267, 526, 598, 610, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про відкриття відновлювальної лінії У КЛ 1408/08 від 13.08.2008 року в сумі 143 496 грн. 14 коп. - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко