Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-3199/12 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 34 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря

судового засідання : Добровольскій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 липня 2009 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю належного ОСОБА_3. автомобіля марки «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1. Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення, автомобіль «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим позивачу заподіяна матеріальна шкода. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вартість матеріального збитку у зв'язку з пошкодженням автомобіля становить 79730 грн. 68 коп. та при цьому з урахуванням сплаченого страхового відшкодування, просив стягнути з обох відповідачів на відшкодування матеріальної шкоди 54230 грн. 68 коп., моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та понесені судові витрати.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 09.12.2013 року в якості третьої особи було залучено Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТзДВ «СТзДВ «Глобус»).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 54230 грн. 68 коп. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 500 грн. понесених витрат за проведення експертного дослідження та 562 грн. понесених витрат при сплаті судового збору. В решті задоволення позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення суд не врахував обставини, які свідчать про фізичне знищення автомобіля, у зв'язку з чим помилково не застосував положення ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент ДТП). Крім того вважає, що моральна шкода за наслідками ДТП повинна бути відшкодована за рахунок страховика.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2009 року о 02 годин 45 хв. на перехресті вулиць Мануїльського та Б.Тена в м.Житомирі відповідач ОСОБА_2., керуючи автомобілем «Івеко», державний номерний знак НОМЕР_1 по дорученню, що належить ОСОБА_3., скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_1.

Згідно постанови Богунського райсуду м.Житомира від 07.08.2009 року відповідач ОСОБА_2. визнаний винним в скоєнні даного ДТП.

В результаті ДТП автомобілю «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2, були завдані механічні пошкодження, чим саме позивачу заподіяно матеріальні збитки, розмір яких, з урахуванням недоцільності проведення відновленого ремонту пошкодженого автомобіля, згідно звіту про його оцінку № 281 від 03.08.2009 року, складає 79730 грн. 60 коп., що становить ринкову вартість пошкодженого автомобіля.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що, згідно постанови Богунського райсуду м.Житомира від 07.08.2009 року, яка набрала чинності, відповідач ОСОБА_2. визнаний винним в ДТП, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, є обов'язковою для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована у ТзДВ «СТзДВ «Глобус», яке сплатило грошові кошти в розмірі 24990 грн., а отже різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховим відшкодуванням, з урахуванням позовних вимог, складає 54230 грн. 68 коп., яка на думку суду й підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Також, врахувавши конкретні обставини справи та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 2000 грн., що відповідає ч.2 ст.1187 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. А відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають нормам матеріального та процесуального права, яким встановлено, що з винними відповідача ОСОБА_2, позивачу в наслідок ДТП заподіяно збитки у вигляді пошкодження автомобілю, суд першої інстанції, дослідив наявні у справі докази та давши їм належну оцінку, врахувавши характер та обсяг моральних страждань позивача, дійшов обґрунтованого висновку про обов'язок відповідача відшкодувати зазначені збитки та моральну шкоду з урахуванням засад розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги в частині не застосування судом положень ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на момент ДТП) є безпідставними, оскільки страховою компанією позивачу було сплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, а тому враховуючи положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та звіт про оцінку автомобіля № 281 від 03.08.2009 року, з відповідача обґрунтовано стягнуто різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Необґрунтованими та безпідставними визнаються доводи апеляційної скарги в тій частині, що моральна шкода за наслідками ДТП повинна бути виплачена за рахунок страховика, оскільки суд, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог, обґрунтував наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у зв'язку з пошкодженням його майна (транспортного засобу), що відповідає п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, а відтак у відповідності до положень п.22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодовується страховиком.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд не обговорив питання про передачу позивачем пошкодженого майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Враховуючи, що суд відшкодовує ринкову вартість пошкодженого автомобіля, колегія суддів приходить до висновку про необхідність покласти на позивача ОСОБА_1. обов'язок повернути ОСОБА_2, який відшкодовує більшу частину шкоди, пошкоджений автомобіль «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2, після відшкодування останнім заподіяної шкоди.

Проте, суд першої інстанції на це уваги не звернув, у зв'язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 15 червня 2015 року змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини рішення другим реченням наступного змісту :

«Зобов'язати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 пошкоджений автомобіль «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 після відшкодування останнім заподіяної шкоди».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді