Провадження №2/761/557/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

14 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної часткової власності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю, в якому просила визнати транспортний засіб марки «Toyota», модель «Venza», рік випуску 2013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, її особистою приватною власністю.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко О.І. від 08 вересня 2014 року відкрито провадження у даній справі.

Відповідач ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати право спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер «НОМЕР_1», номер шасі (кузова) НОМЕР_5 за ОСОБА_2 у розмірі 78/100 часток, а на 22/100 часток право спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на автомобіль «ToyotaVenza», 2013 року випуску, реєстраційний номер «НОМЕР_1», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 визнати за ОСОБА_1.

16.12.2014 року судом прийнято зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом.

18.05.2015 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко О.І. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю залишено без розгляду.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 свої вимоги обґрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 подружжям було придбано автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер «НОМЕР_1», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5, але при цьому вказаний автомобіль було придбано не за спільні кошти, а за кошти, які належали кожному із подружжя особисто і відповідна частка у цьому майні повинна бути визначеною згідно до розміру внеску ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача,провівши заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

З 02.02.2013 року по 19.09.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме - автомобіль «Toyota Venza», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер «НОМЕР_1», номер шасі (кузова) НОМЕР_5. Цей автомобіль було придбано згідно договору купівлі продажу № 0658/05/13 від 14.05.2013 року. Договір купівлі продажу з продавцем ТОВ «Саміт Моторз Україна» укладено від імені ОСОБА_1.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні від 30.07.2015 року зустрічний позов підтримали , посилаючись на обставини викладені в ньому.

Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 у своїй позовній заяві зазначила, що спірне майно вона придбала в період шлюбу з ОСОБА_2 , але за кошти, які належали їй особисто. Кошти, в сумі 400 000, 00 грн., на придбання автомобіля вона 13.05.2013 року отримала від свого батька ОСОБА_5 як повернення останнім позики, котру ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 28.02.2008 року на придбання земельної ділянки. Тому автомобіль є виключно її особистою власністю.

Допитаний в судовому засіданні від 26.02.2015 року свідок ОСОБА_5 показав, що є батьком ОСОБА_1. 28.02.2008 року взяв у своєї дочки в борг грошові кошти в сумі 400 000, 00 грн. для купівлі земельної ділянки та про що ним була написана в день передачі коштів боргова розписка. 12.05.2013 року, ОСОБА_1, попрохала повернути борг в сумі 400 000, 00 грн. Ці кошти свідок повернув 13.05.2013 року під час святкування дня народження ОСОБА_1 в приміщенні кафе «Княжий Затон» про що узяв від доньки ОСОБА_1 розписку так як у нього з нею на той час вже не було довірительних відносин. Але, ОСОБА_1 отримала лише 20 000,00 грн., а 380 000,00 грн. попрохала залишити для подальшого зберігання у свідка. Будь - які розписки по даному факту не складалися. 380 000,00 грн. свідок передав дочці на початку липня 2013 року. Розписки про повернення цієї частки грошей він не брав. Також свідок пояснив, що як йому відомо, ОСОБА_1 заощадила суму в розмірі 400 000,00 грн. з грошей подарованих на весілля при першому шлюбі та з продажу автомобіля ОСОБА_6.

Допитаний в судовому засіданні від 12.08.2015 року свідок ОСОБА_7 показав, що 23.08.2012 року ОСОБА_3 надав йому у позику грошові кошти в сумі 519545,00 грн. На час надання позики ця сума відповідала еквіваленту 65000,00 доларів США. Передача в позику грошових коштів була оформлена письмово, а саме - договором позики.

У передбачений договором позики строк, свідок борг повернув не в повному обсязі, а тому він домовився з ОСОБА_2 про продовження строку повернення боргу. ОСОБА_2 попередив свідка про те, що у подальшому він планує придбати автомобіль та просив планувати повернення боргу на весну 2013 року.

14.05.2013 року свідок передав ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення боргу 19 982,50 грн., що на той час складало 2500,00 доларів США.

18.07.2013 року біля автосалону ТОВ «Саміт Моторз Україна» свідок передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 319 720, 00 грн., що складало 40000,00 доларів США.

Судом було отримано з ДПІ в Оболонському районі м. Києва відомості про доходи за період з 01.01.2008 по 30.06.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1, відповідно до яких необхідні суми кошти для надання позики та її повернення у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були відсутні.

ОСОБА_2 додано до матеріалів цивільної справи відомості з ДПІ у Шевченківському районі м. Києва про отримані ним доходи за період, що передував наданню в борг коштів ОСОБА_7 Доходи ОСОБА_2 від здійснення ним підприємницької діяльності за вказаний період часу склали 1 874 417, 00 грн.

Судом отримано відомості з ДАІ м. Києва, де міститься інформація про дату реалізації автомобіля «Опель Астра», на що вказував свідок ОСОБА_5 як на джерело доходів ОСОБА_1 для подальшої позики. З отриманої інформації встановлено, що вказаний продаж автомобіля «Опель Астра» відбувся 11.12.2008 року, тобто через 9 місяців після передачі йому позики ОСОБА_1.

Позивачем за зустрічним позовом долучено до матеріалів справи в якості письмових доказів пояснення громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Дані пояснення були відібрані представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_11. Вказані пояснення додатково підтверджують пояснення, надані суду ОСОБА_2 та обґрунтування ним своїх позовних вимог,вони також узгоджуються з показами свідка ОСОБА_7 та спростують у сукупності з іншими доказами пояснення ОСОБА_1, її представників та покази свідка ОСОБА_5.

Судом отримано з Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві копії процесуальних документів з кримінального провадження зареєстрованому в ЄРДР за № 0001849, де також сторони давали покази про обставини купівлі автомобіля та джерела отримання грошей на його купівлю, а саме: ОСОБА_1, будучи допитана слідчим в якості потерпілої та попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України за завідомо неправдиві показання, надала суперечливі та непослідовні покази щодо джерела отримання коштів на купівлю автомобіля, в котрих взагалі не згадується про факт отримання ОСОБА_5, батьком ОСОБА_1, в борг від останньої грошових коштів з послідуючим їх поверненням.

Суд оцінивши зібрані докази в їх сукупності з точки зору достовірності, достатності та взаємозв'язку прийшов до висновку про невідповідність показів свідка ОСОБА_5 та пояснень, наданих в суду ОСОБА_1 і її представниками в судовому засіданні, приходить до висновку про їх суперечливість як таких, що спростовуються іншими доказами по справі. До показів свідка ОСОБА_5 суд відноситься критично.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що під час шлюбу сторонами придбано спірне майно, автомобіль «Toyota» «Venza», 2013 року випуску, згідно договору купівлі продажу № 0658/05/13 від 14.05.2013 року Договір купівлі продажу автомобіля було укладено зі сторони подружжя від імені відповідача ОСОБА_1 Витрачені кошти на автомобіль в сумі 435087,67 грн., фактично були оплачені позивачем ОСОБА_2 з особистих заощаджень в розмірі 338628,67 грн., а відповідачем ОСОБА_1 з особистих заощаджень в розмірі 96 459, 00 грн., а саме з продажу автомобіля BMW325 IX», 2002 р.в., № кузова НОМЕР_6, державний реєстраційний номер «НОМЕР_2», що належав ОСОБА_5, батьку ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, відповідно до розрахунку, наданого ОСОБА_2, вклад позивача за зустрічним позовом за рахунок його власних заощаджень, що не були спільною власністю подружжя, становить 78%, а вклад відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 за рахунок її власних заощаджень, що не були спільною власністю подружжя становить 22%, що у частинах відповідно складає:78/100 - частка ОСОБА_2, 22/100 - частка ОСОБА_1

Відповідно до п.п. 1, 3, ч.1 статті 57 СК України, майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Ч. 7 ст. 57 СК України передбачено, що якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Ч. 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Стаття 357 ЦК України передбачає визначення часток у праві спільної часткової власності, а саме у ч. 2 цієї статті зазначено, що якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, при цьому жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 70, 71 СК України, ст. ст. 10, 57, 60, 64, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної часткової власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати право спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на автомобіль «ToyotaVenza», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3), що зареєстрований за адресою: 03113, АДРЕСА_1 у розмірі 78/100.

Визнати право спільної часткової власності без виділення частки майна в натурі на автомобіль «ToyotaVenza», 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4), що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 22/100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3654, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: