Ухвала

23 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Писаної Т.О., Ситнік О.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_4, Державної виконавчої служби України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Петрокомерц-Україна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Осипенко Дмитро Олегович, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсними протоколів та актів проведення прилюдних торгів, визнання недійсними свідоцтв про право власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 травня 2011 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 про стягнення з позивача на користь публічного акціонерного товариства «Банк Петрокомерц-Україна» заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 725 965,89 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 45 864 986 грн 86 коп., 1 100 грн штрафу за невиконання зобов'язань, судового збору у сумі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

26 березня 2012 року ТОВ «Українська експерта група» було підготовлено звіт про незалежну оцінку майна, а саме: машиномісця НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1, машиномісця НОМЕР_2 та машиномісця НОМЕР_3 у будинку АДРЕСА_2. 23 жовтня 2012 року зазначене майно, що на праві власності належить позивачу, було продане на прилюдних торгах ОСОБА_4 Зазначав, що під час організації та проведення прилюдних торгів відповідачами було порушено вимоги діючого законодавства, а саме: позивач та його представник не повідомлялись про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна; копія акту про проведення прилюдних торгів на адресу позивача не надсилалася; реалізація майна проводилась на підставі звітів про оцінку майна, строк дії яких закінчився. З огляду на зазначене, уточнивши позовні вимоги, просив суд: визнати недійсними прилюдні торги, що відбулися 23 жовтня 2012 року; визнати недійсними протоколи проведення прилюдних торгів з реалізації майна від 23 жовтня 2012 року; визнати недійсними акти про проведення прилюдних торгів від 23 жовтня 2012 року; визнати недійсними свідоцтва про право власності на машиномісця, видані на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 березня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2014 року.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 березня 2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання, на підтвердження підстав, установлених пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, зокрема ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року, заявником надано копію ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року у справі про визнання прилюдних торгів та аукціону недійсними, визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів та аукціону, актів про проведені прилюдні торги та аукціон, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Оскільки судове рішення, надане заявником як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права ухвалено 24 грудня 2014 року, то заява про перегляд судового рішення подана в межах строків, передбачених ч. 1 ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

При постановленні ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 березня 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які відмовляючи у задоволенні позову, виходили з недоведеності позовних вимог, зазначивши при цьому, що прилюдні торги були проведені за заявкою державного виконавця на підставі звіту про оцінку майна, строк дії якого на момент проведення прилюдних торгів хоч і закінчився, але позивачем не надано доказів, що вартість майна, яке підлягало реалізації на прилюдних торгах змінилася, внаслідок чого могли бути порушені його права або інтереси.

Разом з тим, зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року, на яку заявник посилається як на підставу для перегляду судового рішення, вбачається, що суд касаційної інстанції, посилаючись на вимоги ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", дійшов висновку про те, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення і проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням ч. 5 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" та підставою для визнання таких торгів недійсними.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві доводи вказують на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, що згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вказана справа підлягає допуску до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», ОСОБА_4, Державної виконавчої служби України, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Петрокомерц-Україна», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Осипенко Дмитро Олегович, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсними протоколів проведення прилюдних торгів, визнання недійсними актів про проведення прилюдних торгів, визнання недійсними свідоцтв про право власності, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 березня 2014 року - допустити до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді: В.І. Амелін В.П. Гончар Т.О. Писана О.В. СитнікСудді:В.І. Амелін