АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц-796- 5427 /2015 р. Головуючий в 1 інстанції- Мирошниченко О.В.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«19» травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ТОВ «Техкомплект» про визнання недійсним договору оренди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

У квітні 2014 р. позивач звернувся до відповідачів з даним позовом і просив визнати недійсним договір оренди №08/01/14, укладений 08.01.2014 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ «Техкомплект», а також стягнути сплачену суму судового збору.

Зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2012 р. розподілено спільне майно подружжя ОСОБА_2. Згідно вказаного рішення визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину нежилих приміщень з №1 по № 13 (групи приміщень 175) (в літері А) за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 185,6 кв.м.

Рішення набрало законної сили .

На підставі рішення суду позивачем 21.11.2013 р. зареєстровано право власності на Ѕ частину вказаних приміщень. Однак 08.01.2014 р. ОСОБА_2, діючи, як фізична особа-підприємець уклала з ТОВ «Технокомплект» договір оренди №08/01/14, відповідно до умов якого передала зазначеному підприємству в оренду 0,413 кв.м. частин вказаних нежилих приміщень.

Позивач зазначав, що вказане нерухоме майно належить йому і ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, на укладання оспорюваного договору оренди він згоди не надавав.

Просив позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16.02.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.07.2012 р. розподілено майно подружжя ОСОБА_1, в тому числі визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень 175) (в літері А) за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 185, 6 кв.м. (а.с. 159-160). Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.07.2013 року (а.с. 164-168).

25.10.2013 року право власності на 1/2 частину нежилих приміщень з № 1 по

№1З (групи приміщень 175) (в літері А) за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 185, 6 кв.м., зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 13230834 від 21.11.2013 р. (а.с. 158).

13.01.2014 року право власності на 1/2 частину нежилих приміщень з № 1 по

№13 (групи приміщень 175) (в літері А) за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 185, 6 кв.м., зареєстровано за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 16257461 від 16.01.2014 р. (а.с. 131).

08.01.2014 року між TOB «Техкомплект» та ОСОБА_2, яка діяла як фізична особа-підприємець, укладено договір оренди № 08/01/14, відповідно до умов якого відповідач передала зазначеному підприємству в оренду 0,413 кв.м. частин нежилих приміщень з № 1 по № 13 (групи приміщень 175) (в літері А) за адресою: АДРЕСА_1, а саме: № 2 - приміщення підсобне приміщення, площею 1,40 кв.м., № 3 - основне, площею 14,6 кв.м., № 4 - основне, площею 19,3 кв.м., № 11 - основне, площею 16,3 кв.м., № 12 - вбиральня, площею 1,20 кв.м., № 13 - вмивальник, площею 1,50 кв.м., № 14 - вбиральня, площею 1,50 кв.м., 0,365 частин приміщення № 1 - коридор, площею 21,30 кв.м., загальною площею 76,70 кв.м. для розміщення офісу (а.с. 6-9).

Позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що на момент укладення оспорюваного договору оренди відповідач ОСОБА_2 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а також відсутнє було вільне волевиявлення учасника правочину на його укладення, а тому з підстав, передбачених п. 2 ст. 203 ЦК України та ст. 215 ЦК України, такий договір має бути визнаний судом недійсним.

Зазначаючи про недійсність договору оренди від 08.01.2014 р. на підставі ч.2 ст.203 ЦК України, позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що станом на момент укладання оспорюваного правочину обсяг цивільної дієздатності відповідача ОСОБА_2 був обмежений відповідним судовим рішенням або у встановленому законом порядку відповідачка визнана судом недієздатною.

З матеріалів справи вбачається, що судом роз'яснювались процесуальні права сторонам у справі в тому числі і право позивача на зміну підстав або предмету позову до початку розгляду справи по суті. Вказаним процесуальним правом сторона позивача не скористалась.

Також суд обґрунтовано не прийняв до уваги додаткові письмові пояснення представника позивача, які подані в судовому засіданні 16.02.2015 р., оскільки такі пояснення є фактичною зміною підстав заявленого позову, що в силу ст.31 ЦПК України не допускається після початку розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що договір оренди закінчився і не продовжувався. Цей договір не перешкоджає позивачу в користуванні майном. Крім того позивач не є стороною вказаного договору.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до обґрунтованого рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді