АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/8778/15 Головуючий у 1 інстанції -Наборозняк М.І.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» і, з урахуванням уточнень до позову, просила винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь борг за договором банківського вкладу, що становить: 300.000 грн., як сума вкладу; 41.863 грн.13 коп., як невиплачені відсотки; 3.895 грн. 89 коп., як 3% річних за затримку виконання грошового зобов»язання; 29.100 грн., як інфляційне збільшення боргу, а всього, у сумі 374.959 грн. 02 коп. /а.с.1-6, 80-82/.

Зазначала, що 28.03.2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу за №SAМDN5212 у сумі 280.000 грн. під 18% річних на термін до 28.03.2014 року.

У квітні 2013 року ОСОБА_1 збільшила суму депозитного вкладу на 20.000 грн.

Звернувшись до банку 17.04.2014 року про повернення банківського вкладу з нарахованими відсотками по закінченні дії депозитного договору, банк не відповідав на заяву вкладника, у зв»язку з чим ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 23 березня 2015 року у позові відмовлено /а.с.160-161/.

В поданій апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі /а.с.174-178/.

Зокрема скаржниця послалась на те, що у справі відсутній повний текст судового рішення, а тому невідомі мотиви суду при ухваленні рішення.

Згідно довідки Святошинського районного суду м.Києва встановлено, що повний текст цього рішення головуючим Наборозняком М.І. не було виготовлено у зв»зку з його смертю /а.с.163/.

У зв»язку з цим, колегія суддів вважає за доцільне розглянути справу у суді апеляційної інстанції у повному обсязі і ухвалити нове рішення по суті спору.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 28.03.2013 року за №SAМDN5212 між ОСОБА_1 та ПАТ»ПриватБанк» укладено депозитний договір на суму у сумі 280.000 грн. під 18% річних на термін до 28.03.2014 року.

У квітні 2013 року ОСОБА_1 збільшила суму депозитного вкладу на 20.000 грн., тобто, до 300.000 грн.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст.1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

В силу ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Між тим, звернувшись до банку 17.04.2014 року про повернення банківського вкладу в повному розмірі з нарахованими відсотками по закінченні дії депозитного договору, банк не відповів на заяву вкладника, у зв»язку з чим ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Дійшовши висновку про задоволення позову, колегія суддів керується ст.1060 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, встановлені договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок заборгованості позивачем виконаний правильно.

З відповідача ПАТ»ПриватБанк» належить стягнути на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу, що складає:

- 300.000 грн. - розмір депозитного вкладу;

- 41.863 грн.13 коп. - відсотки у сумі 41.863 грн.13 коп., за річний період чинності депозитного вкладу;

- 3.895 грн. 89 коп., як 3% річних за затримку виконання грошового зобов»язання за період після закінчення депозитного договору;

- 29.100 грн., розмір інфляційного збільшення боргу за період після закінчення депозитного договору, станом на час ухвалення рішення, а всього, у сумі 374.959 грн. 02 коп.

Доводи скаржника в тій частині, що депозитний договір укладений філією банку, а не головною структурою банку спростовуються тим, що, відповідно до спірного депозитного договору від 28.03.2013 року, слідує, що договір від імені Банку укладений від імені голови Правління Банку «ПриватБанк» з печаткою головної структури банку та з посиланням на адресу головної структури Банку у м.Дніпропетровську: вул.Набережна Перемоги,50.

Крім того, колегія суддів також відхиляє доводи відповідача в тій частині, що окупаційною владою Росії, зокрема Центробанком Росії прийняте рішення «РН-33/1 від 21.04.2014 року про припинення з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста Севастополя - ПАТ КТ»ПриватБанк», у зв»язку з чим відповідач не мав можливості виконати своє зобов»язання по депозитному договору.

Однак депозитний договір між сторонами припинено 28.03.2014 року, а заяву про повернення коштів за указаним депозитним договором позивачка подала до Банку 17.04.2014 року, тобто, ПАТ КБ»ПриватБанк» мав реальну можливість виконати договірне зобов»язання перед позивачкою ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як постановленого всупереч дійсним обставинам справи та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ КТ»ПриватБанк» про повернення депозитного боргу.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до ст.88 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у сумі 5.481грн.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києва від 23 березня 2015 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за депозитним договором у сумі 374.959 грн. 02 коп. (триста сімдесят чотири тис. дев»ятсот п»ятдесят дев»ять) грн.02 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у сумі 5.481(п»ять тис.чотириста вісімдесят одна) грн.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді