Справа № 2/303/2847/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що позбавлена права користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавленим права користування жилим приміщенням житловим будинком № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що будинок № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, Закарпатської області перебуває у приватній власності ОСОБА_3, на підставі рішення МВК № 193 від 29.08.2006 р., згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У належному їй будинку, з 2001 року зареєстрований гр. ОСОБА_2 (бувший зять), який після розірвання шлюбу з її дочкою, в лютому 2012 року забрав свої речі і виїхав з будинку до своїх батьків. Посилається на те, що ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., більше року не проживає за адресою реєстрації, що стверджується відповідним ОСОБА_4 № 276 від 15.08.2015 року.. Домовленості між ними про користування житлом не встановлено. Реєстрація відповідача в квартирі, тягне додаткові витрати на його утримання та створює незручності позивачу у здійсненні права володіння та користування будинком.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, з підстав наведених у заяві просить його задоволити. У випадку неявки відповідача з винесенням заочного рішення. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення на позов не подала, заяви про розгляд справи у її відсутності також.

Зі згоди позивача суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

З врахуванням пояснень представника позивача, викладеного у позовній заяві, перевіривши матеріали справи суд, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що будинок № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, Закарпатської області перебуває у приватній власності ОСОБА_3, на підставі рішення МВК № 193 від 29.08.2006 р., згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6-8).

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., у будинку № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, Закарпатської області, стверджується повідомленням з Мукачівського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області (а.с.15)

ОСОБА_4 № 276 від 15.08.2015 року складеного ТОВ «І.Т.В, Сервіс Плюс» ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., у будинку № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, Закарпатської області, не проживає з лютого 2012 року, акт підписано свідками та завірено печаткою уповноваженої особи ТОВ «І.Т.В, Сервіс Плюс» (а.с. 9)

Як встановлено в судовому засіданні, домовленості між власником будинку та відповідачкою про користування житлом не встановлено. Реєстрація відповідача в будинку тягне додаткові витрати на його утримання та створює незручності позивачу у здійсненні права власності на нерухоме майно.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти , користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Таким чином, позивачем доведено, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин понад строки, встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України, а тому втратив право користування житлом.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статей 71, 72, 116, 156 ЖК Української РСР; ст. 405 ЦК України).

Саме таку правову позицію висловила колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 31 січня 2011 р., на яке послалася в заяві Ш.М.А. як на приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї.

Тому в даному в випадку власник повинен звертатися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, предявивши разом вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Вимога позову власника житла ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавленим права користування жилим приміщенням житловим будинком № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України, фактично і має на меті усунення перешкод у користування правом власності, а тому підлягає до задоволення у «формі сформульованій позивачем».

Стаття 150 ЖК України імперативно передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

ОСОБА_4 до ст. 158 ЖК України користування жилим приміщенням у квартирі, що належить громадянинові на праві приватної власності, можливе тільки на підставі договору найму житлового приміщення.

Власник квартири позивач ОСОБА_3 не укладав з відповідачем Л ОСОБА_2 Є Д. жодних договорів, які б давали останньому право користуватися належним власнику житлом для проживання.

Керуючись ст.ст. 10, 60, ч.4 ст.169, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 150,155 ЖК України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року зі змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, суд заочно -

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавленим права користування жилим приміщенням житловим будинком № 48 по вул. Коцюбинського в м. Мукачеві, Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_2, 17.05.1968 р. н., ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_3, 28.12.1943 р. н., ІПН 0, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.