№ 2/639/462/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді-Срокіної І.І.,
за участю секретаря - Макушенко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській області, третя особа управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини з матір,ю та зобов,язання зареєструвати дитину за місцем проживання матері,-
26.11.2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просила позбавити батьківських прав відповідача відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити місце проживання дитини разом з матір'ю; зобов'язати Червонозаводський РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській області зареєструвати місце проживання малолітньої дитини за адресою реєстрації місця проживання матері - АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що з 01.08.2009 р. вона та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова шлюб між ними розірвано. Фактично шлюбні стосунки припинено з квітня 2013 р., з цього часу вони проживають окремо, а дитина проживає разом із нею. Батько дитини життям доньки не цікавиться, не телефонує і , не виявляв і не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На даний час основні витрати на утримання доньки несе вона, має постійну роботу та дохід.
Відповідач веде асоціальний спосіб життя, вже декілька років не працює, регулярно вживає наркотичні речовини. Не менше ніж 2 рази знаходився на лікуванні у КЗОЗ «Харківська обласна клінічна наркологічна лікарня». Вважає, що в стані наркологічного сп'яніння відповідач може спричинити дитині як фізичну так і моральну шкоду.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.10.2013 р. з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 06.09.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач дане рішення в добровільному порядку не виконує. Позивачу довелося звернуться до виконавчої служби і аліменти стягуються з батька дитини в примусовому порядку. Станом на 20.11.2014 р. відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 2221,90 грн.

Відповідач не відвідував і не відвідує дитячого садка, в якому дитина виховується з вересня 2013 р., жодного разу не поцікавився здоров'ям дитини з моменту припинення спільного проживання, тобто з квітня 2013 р.

Фактично з моменту народження і до цього часу виховання і догляд за дитиною здійснює лише вона. Нею створені належні умови для проживання. Дитина фактично проживає із нею, у ізольованій однокімнатній квартирі, що знаходиться у її власності. Вона намагається створити для дитини всі умови для її гармонійного розвитку. Між нею та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють її належному вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Два роки поспіль, влітку у 2013-2014 роках вони їздили на море. Вони регулярно відвідують розвиваючі та розважальні заходи. Відповідач не вживає жодних заходів для її фізичного, морального і духовного розвитку та розширення її кругозору.

Вважає, що все вищевикладене свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, покладених на нього законом.

Вказує, що вона подала до центру надання адміністративних послуг (ЦНАП) Червонозаводського району м. Харкова заяву про реєстрацію місця проживання дитини разом із нею за адресою: АДРЕСА_1. Їй відмовлено, з посиланням на те, що відповідач не надав своєї згоди наявність якої передбачена порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні. Згідно листа Жовтневого районного відділу у м. Харкові ГУДМСУ у Харківській області, неповнолітня дитина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована.

На даний час малолітня дитина взагалі не зареєстрована ні за місцем проживання відповідача, ні за місцем проживання позивача, що може призвести до порушення її прав та законних інтересів.

Батько дитини відмовив позивачу в усному порядку у наданні згоди на реєстрацію місця проживання дитини разом із нею, у зв'язку із чим вона змушена звернутися до суду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, надав лише заяву у якій просив не позбавляти його батьківських прав та повідомив, що аліменти він сплачує, які відраховуються з його пенсії.

Представник Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській області у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Представник третьої особи управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини та надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 58-59).

Прокурор Прокуратури Жовтневого району м. Харкова у судовому засіданні просив частково задовольнити заявлені вимоги, відмовити у задоволенні вимог про зобов,язанняЧервонозаводського РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській областізареєструвати місце проживання малолітньої дитини за адресою реєстрації місця проживання матері - АДРЕСА_1. В іншій частині вимоги задовольнити.

З урахуванням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи за згодою позивача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що позивач і відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, яке видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ ( а.с.8). Шлюб між сторонами розірвано.

РішеннямЧервонозаводського районного суду м. Харкова від 18.10.2013 року відповідач зобов,язаний до сплати аліментів на користь позивача на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття ( а.с.12)

Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 2778,10 ( а.с.13).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом дитинства Ш групи, отримує пенсію із якої проводяться вирахування аліментів ( а.с.59,60).

Згідно з даними наданими суду ХОКНЛ від 20.03.2015 р. ОСОБА_2, який проживає за адресою АДРЕСА_2 тричі проходив лікування в умовах стаціонару в наркологічному диспансері в період з 1по 17.12.2011 року з діагнозом « синдром залежності від опіатів» 28.05.2012- 14.06.2012 та у період з 13.06.2013 - 25.06.2013 з діагнозом« синдром залежності від опіатів».

Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 12.02.2015 р. № 111, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за не доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 59).

За правилами ст.19 СК України висновок органу опіки та піклування не є для суду обов'язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16, 17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

В матеріалах справи немає доказів того, що відповідач жорстоко поводиться з дитиною, перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання доньки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України та зазначених вище роз'яснень Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками.

Суду не надано доказів винної поведінки відповідача .

Свідки у судовому засіданні пояснили, щовідповідач дитину не навідує, матеріальної допомоги не надає, на жодному святі він не був присутнім, кошти на утримання дитини надають його батьки, дідусь та бабуся. Вважають відповідача особою яка не має права виховувати дитину. Свідка ОСОБА_5 дитина називає батьком. Він приділяє їй багато уваги і бажає її удочерити. Свідок ОСОБА_6, мати позивача, зазначає, що ОСОБА_2 не виконує батьківські обов,язки, не спілкується із дитино. Ініціативи не проявляє, духовним розвитком дитини не займається. Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він сусід позивача бачив декілька разів колишнього чоловіка позивача у незрозумілому стані. Після розірвання шлюбу ніколи його не бачив, дитину він не навідує, не спілкується з нею.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач свідомо ухилявся від обов'язків по вихованню дитини.

Позивач не довела у суді обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення ОСОБА_2.. батьківських прав.

Стосовно інших вимог позивача вони також є такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст..19 ч.4,5 СК України при розгляді спорів щодо місця проживання дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв,язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини,батьків, інших осіб які бажають проживати з дитиною. Надання суду висновку є обов,язковою умовою при розгляді справ зазначеної категорії, хоча висновок для суду носить рекомендаційний характер. Суду не надано доказів того, що позивач зверталася до органу опіки та піклування з приводу зазначеного питання. При прийнятті рішення управлінням служб у справах дітей стосовно позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 питання про місце проживання дитини не вирішувалося.

Відсудні у суду і підстави для задоволення вимог , які заявлені до Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській області щодо зобов,язання зареєструвати дитину за місцем проживання матері, у зв,язку із їх безпідставністю. Як вбачається із відповіді начальника Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській області на звернення позивача,ОСОБА_1 зверталася із вимогами щодо реєстрації дитини за місцем її проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідь надана позивачу вимогам закону не суперечить. Підстав для покладення на відповідача обов,язку зареєструвати дитинку позивача не встановлено. Інших належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст.. 58-59 ЦПК України винної поведінки відповідача суду не надано.

Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 10,11.60, 209, 212-215,224-226 ЦПК України, ст.. 19,164 СК України,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУДМС у Харківській області, третя особа управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини з матір,ю та зобов,язання зареєструвати дитину за місцем проживання матері - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим кодексом.

Головуючий, суддя І.І. Срокіна