У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними,

встановила:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року та залишити в силі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 грудня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: статей 11, 18, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що з врахуванням положень статей 58 і 59 ЦК України щодо належності та допустимості доказів, враховуючи, що меморіальний ордер та заява на продаж іноземної валюти або банківських металів стосуються виконання умов Договору, то відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_4 про визнання зазначених доказів фальшивими. Посилання позивачів на обставини, пов'язані з виконанням договору про надання споживчого кредиту, а також на наявність обставин для припинення поруки, не можуть бути підставою для визнання кредитного договору недійсним.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції виходив із того, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним, та як наслідок, визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки, оскільки ці договори є похідними від основного.

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив із того, що суди не надали належної оцінки витягу з реєстру позичальників, не з'ясували, чи є аналітик товариства особою, яка має право посвідчувати цей витяг, та чи підтверджує він перехід права вимоги за спірним кредитним договором, не надали належної оцінки розрахунку кредитної заборгованості, у якому не зазначено період, за який виникла заборгованість, на підставі чого вона нарахована, копія акта приймання-передачі кредитного портфелю не містить підписів сторін й печаток. Судами не встановлено коли саме почала виникати заборгованість, у яких розмірах, які суми було сплачено боржником на її погашення, та як вони зараховувались. Не досліджено документів первинної бухгалтерської документації.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів та визнання договорів недійсними за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

А.Г. Ярема