Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №324/355/15
Провадження №22ц/778/4739/15 Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

У позові зазначала, що 14.06.1979 року її було прийнято на роботу до управління «Докучаєвського флюсо-доломітного комбінату». З 01.08.1999 року вона обіймала посаду економістом з фінансової роботи фінансового відділу. Наказом ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» №1080 від 04.11.2014 року було проведено скорочення штату та чисельності робітників, в тому числі у фінансовому відділі, у зв'язку з чим наказом відповідача від 23.01.2015 року її було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на порушення вимог ст.ст.42, 43,492 КЗпП України КЗпП України, а саме відсутності згоди профспілкового комітету на її звільнення, не врахування її переважного права на залишення на роботі, не своєчасного пропонування вакансій, просила визнати незаконним наказ №1080 від 04.11.2014 року в частині скорочення штату і численності; визнати незаконним наказ від 23.01.2015 року з особового складу про звільнення її з посади економіста фінансового відділу ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» у зв'язку зі скороченням штату; поновити її на вказаній посаді та допустити негайне виконання рішення в цій частині; стягнути з ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.01.2015 року та стягнути з ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на її користь моральну шкоду в розмірі 5000грн.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним наказ №30 від 23.01.2015 року про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_3 економістом з фінансової роботи приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді економіста з фінансової роботи приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат».

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14904 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот чотири)грн. за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, та моральну шкоду 2000 (дві тисячі)грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді економіста з фінансової роботи приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» та стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення в частині відмови у задоволенні вимог про визнання незаконним наказу №1080 від 04.11.2014 року про скорочення штату і численності працівників сторонами не оскаржено, тому у відповідності до приписів ч.1 ст.303 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення среденього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звільняючи позивача за п.1 ст.40 КЗпП України, не дотримавшись в повній мірі гарантій, встановлених статями 492 ,43 КЗпП України, чим допустив порушення вимог трудового законодавства.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником чи уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно до ч.2 ст.492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_3 працювала на посаді економіста з фінансової роботи фінансового відділу управління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат». Наказом від 04.11.2014 року №1080 голови правління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» у зв'язку з удосконаленням організаційної структури та зниженням зайнятості за основним місцем роботи було вирішено провести з 23.01.2015р. скорочення штату і чисельності працівників в кількості 5 чоловік, в тому числі головна бухгалтерія, сектор структурний підрозділ - 3 чоловіки, фінансовий відділ - 2 чоловіки (а.с.25).

Встановлено, що видання цього наказу про скорочення штату і чисельності працівників ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» було зумовлено падінням виробництва та збуту товарної продукції за 3-4 квартали 2014 року та 1 квартал 2015 року у зв'язку з бойовими діями.

На виконання вказаного наказу про скорочення штату і чисельності працівників 21.11.2014 року ОСОБА_3 була повідомлена про скорочення посади економіста з фінансової роботи, яку вона обіймала, про що свідчить відповідний акт від 21.11.2014 року про відмову від підпису про отримання цього повідомлення (а.с.110-111).

При цьому, одночасно з попередженням про звільнення ОСОБА_3 в порушення вимог ч.3 ст.492 КЗпП України не було запропоновано іншу роботу на цьому ж підприємстві. Така пропозиція з переліком вакансій була запропонована позивачу ОСОБА_3 лише за один день до звільнення 22.01.2015 року. Від запропонованого переліку вакансій ОСОБА_3 відмовилась з підстав порушенням строку їх надання (а.с.112).

Наказом №30 від 23.01.2015 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_3 було звільнено з посади економіста з фінансової роботи фінансового відділу управління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників (а.с.26).

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 була членом профспілкової організації ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» і її звільнення з займаної посади було проведено без попередньої згоди профспілкового комітету ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат».

В порушення імперативних приписів ч.1 ст.43 КЗпП України щодо отримання попередньої згоди профспілкової організації, відповідач з відповідним поданням щодо звільнення ОСОБА_3 до профспілки взагалі не звертався.

На виконання приписів ч.9 ст.43 КЗпП України та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд першої інстанції запитав профспілкового комітету ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» про надання згоди або відмови в наданні згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади економіста з фінансової роботи ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» (а.с.84).

Згідно протоколу №10 засідання профспілкового комітету ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 27.05.2015 року профспілковий комітет одноголосно не дав згоди на звільнення ОСОБА_3 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.124).

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Судом констатовано, що звільнення позивача відбулось без погодження з профспілковою організацією, членом якої була ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що отримана на запит суду рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору є необґрунтованим спростовується змістом постанови профспілкового комітету ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат», у якому зазначено, що ОСОБА_3 є вдовою, тобто в її сім'ї немає інших працівників з самостійним заробітком (а.с.124).

Посилання апелянта на необґрунтоване посилання профспілки на порушення умов колективного договору щодо заборони звільнення за скороченням штату працівників перед пенсійного віку не спростовують правильності вирішення справи, оскільки судом встановлено, що під час звільнення відповідачем порушені вимоги трудового законодавства в частині одночасного попередження про звільнення та пропонування працівникові іншої роботи на тому самому підприємстві (ч.2 ст.492 КЗпП України) та відсутності попередньої згоди профспілки на звільнення позивача (ч.1 ст.43 КЗпП України).

Оскільки звільнення ОСОБА_3 за наведених обставин було незаконним, то суд першої інстанції правильно поновив її на роботі та у відповідності до ст. 235 КЗпП України стягнув на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду (ст. 237-1 КЗпП України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують по суті правильного та справедливого рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» відхилити.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: