У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року, позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Зараз» 13 950 грн 81 коп. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалити нове рішення про відмову в позові з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статей 13-16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 22 листопада 2007 року, на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року та від 12 лютого 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що відповідач є власником квартири та користу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>ється житлово-комунальними послугами, які надає позивач ТОВ «Зараз», а тому має їх оплачувати за тарифами, встановленими органом місцевого самоврядування.

Разом з тим в ухвалі Верховного Суду України від 22 листопада 2007 року та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2013 року, на які посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, судами розглянуто спір про розірвання договору оренди, виселення та про зобов'язання здійснити перерахунок вартості житлово-комунальних послуг.

А в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року, на яку посилається заявник, на відміну від справи, рішення в якій переглядається, суд дійшов висновку про не доведеність факту надання відповідачу житлово-комунальних послуг та відсутність підстав для стягнення їх вартості.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук