Справа № 496/3111/14-ц
Провадження № 2/496/76/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Дранікова С.М.

При секретарі - Загарнюк Н.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд стягнути з неї заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 35398 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на те, що вказана моральна та матеріальна шкода спричинена їй внаслідок злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, спричинене відповідачкою. Внаслідок цього ушкодження позивачка потребує хірургічного втручання вартістю 2200 євро, понесла матеріальні витрати, пов*язані з отриманням лікарських консультативних висновків. Також, позивачка зазнала фізичних та моральних страждань, пов*язаних з пошкодженням носа, втратила дитину, якою була вагітна на час побиття. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 100000 грн. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав її доводи та правову позицію.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відсутні належні та допустимі докази спричинення позивачці матеріальної шкоди, спричинення моральної шкоди позивачці не підтверджене.

Вислухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, внаслідок якого ОСОБА_1 отримала 09.02.2014 року легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу. В якості доказу спричинення матеріальної шкоди позивачкою надані квитанції про оплату рентген-дослідження від 26.09.2014 року; мед. послуг без дати; електрокардіограми від 26.09.2014 року; лабораторних досліджень від 26.09.2014 року; прайс-лист вартості послуг Інституту пластичної хірургії, рахунок-фактура Інституту пластичної хірургії. Суд не вважає належними та допустимими доказами спричинення матеріальної шкоди вищенаведені квитанції (а.с.34), оскільки дослідження в часі проведені значно пізніше спричинення ушкоджень, з їхнього змісту не вбачається, з якої причини проводилися дослідження (призначення лікаря чи інш.) Суд не вважає належними та допустимими доказами спричинення матеріальної шкоди вищенаведені прайс-лист та рахунок-фактуру, оскільки вказані медичні послуги оплачені не були, а відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зміст вказаної статті передбачає відшкодування вже понесеної шкоди (в даному випадку вартості проплаченого рахунку-фактури), а не відшкодування шкоди, що планується. Враховуючи наведене, в задоволенні вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Після отримання ушкоджень ОСОБА_1 5.03.2014 року звернулася до лікаря акушера-гінеколога, яка діагностувала у позивачці вагітність строком 5 тижнів. При обстеженні ОСОБА_1 із застосуванням апарату УЗД 13.03.2014 року, ознак вагітності не виявлено. Таким чином, згідно вказаних медичних документів, позивачкою втрачено дитину в період з 5.03.2014 року по 13.03.2014 рік. Будь-яких доказів причинного зв*язку між побиттям відповідачкою позивачки 09.02.2014 року та втратою останньою дитини у вказаний період (медичний висновок, висновок експертизи тощо) суду не надано.

В той же час, суд погоджується з твердженням позивачки про те, що діями відповідачки, підтвердженим наслідком яких є закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом кісток носу, їй спричинено моральну шкоду, яка, згідно п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає необхідним і достатнім стягнути з відповідачки на користь позивачки спричинену моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23,1166,1167 ЦК України, суд:

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Драніков С. М.