Справа № 0312/2741/2012 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/1447/15 Категорія: 81 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк ВА.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю заявника ОСОБА_2,

представника УДВС ГУЮ ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця - заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3, за апеляційною скаргою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 14 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 14 серпня 2015 року скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця - заступника начальника відділу примусового виконання рішеннь управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо невжиття заходів до примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_4 з двома неповнолітніми дітьми з квартири № 10 в будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області у строки та порядку, передбаченими ст.ст.25, 78 Закону України «Про виконавче провадження».

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою державний виконавець - заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції, яка прийнята з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржену ухвалу суду та постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні скарги повністю.

В судовому засіданні представник УДВС ГУЮ ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити, заявник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав та заперечував проти її задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Встановлено і це слідує з матеріалів справи, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 квітня 2013 року постановлено виселити ОСОБА_4 разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири № 10 будинку № 14 на 15 мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області без надання іншого жилого приміщення.

Зобовязано ОСОБА_4 виконати умови договору купівлі-продажу від 12 листопада 2010 року, передати ОСОБА_2 квартиру № 10 в будинку № 14 на 15-мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області, вільну від речей домашнього вжитку і обстановки, та ключі від належної йому квартири. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу квартири № 10 в будинку № 14 на 15-мікрорайоні в м. Нововолинську Волинської області відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 107 грн. 30 коп. судового збору та 300 грн. витрат на правову допомогу. Рішення набрало законної сили (т.3 а.с. 3-6).

На підставі вказаного рішення суду, що набрало законної сили 13 травня 2013 року, Нововолинським міським судом Волинської області 05 квітня 2013 року видано виконавчий лист № 0312/2741, який відповідно до постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_7 від 02.10.2013 року передано від начальника ВДВС Нововолинського МУЮ до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 (т.3 а.с. 7-10)

Державний виконавець Самчук О.П. 09 жовтня 2013 року, згідно постанови від цього числа, прийняв до виконання виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0312/2741 від 05.04.2013 року про виселення ОСОБА_4 разом з її неповнолітніми дітьми з квартири № 10 будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області ( т.3 а.с. 11).

21.10.2013 року державним виконавцем, в звязку з невиконанням боржником рішення суду добровільно у встановлені строки, на підставі ст.25, ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» направлено боржнику ОСОБА_4 пропозицію виконати рішення суду та звільнити квартиру до 04.11.2013 року.

На підставі письмової заяви боржника ОСОБА_4, щодо перебування на стаціонарному лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_5, який підлягає виселенню разом з нею без надання іншого житла, державним виконавцем, постановою від 04.11.2013 року на підставі п.3, ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» було зупинено виконавче провадження, яке відновлено по закінченню лікування особи, що підлягає виселенню, постановою від 10.12.2013 року.

25 грудня 2013 року державним виконавцем направлено боржнику пропозицію звільнити займану квартиру до 25.12.2013 року, про що повідомити ВДВС. В іншому випадку примусове виконання рішення суду буде проведено 26 грудня 2013 року.

За результатами перевірки, проведеної начальником відділу примусового виконання по зверненню стягувача ОСОБА_2, 23 грудня 2013 року було скасовано вимогу заступника начальника відділу державного виконавця Самчука О.П. від 11.12.2013 року в частині призначення примусового виселення на 26 грудня 2013 року та зобовязано вжити всіх необхідних заходів з примусового виконання рішення відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює порядок виконання рішень судів.

03 березня 2014 року з врахуванням звернення представника боржника у провадженні ОСОБА_1 стосовно визнання ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні по факту вчинення шахрайських дій щодо незаконного зняття нею з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей, державний виконавець прийняв постанову про зупинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду про виселення ОСОБА_4 з неповнолітніми дітьми з належної ОСОБА_2 квартири, і на підставі ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду, що постановив рішення і видав на підставі нього виконавчий документ, з поданням про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 15.04.2014 року подання державного виконавця було задоволено і з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх, відстрочено виконання рішення суду, відповідно до ст.373 ЦПК України, на строк три місяці. (а.с.66,т.2)

Вказана ухвала оскаржувалась стягувачем ОСОБА_2 і залишена без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 травня 2014 року (а.с.96-97, т.2)

Постановою державного виконавця від 22.08.2014 року в звязку із закінченням 21.08.2014 року відстрочки виконання рішення суду, було поновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про виселення.

Встановлено, що 02.03.2015 року ухвалою Луцького міськрайонного суду було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 28.01.2015 року, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000 від 20.12.2012 року.

В звязку з наведеними обставинами та з метою захисту прав неповнолітніх, державним виконавцем Самчуком О.П., відповідно до ст.11, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» 06 березня 2015 року було внесено подання до суду про відстрочку виконання рішення про примусове виселення і прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2015 року скасовано ухвалу Нововолинського міського суду від 08.04.2015 року, якою було задоволено подання державного виконавця в частині відстрочки виконання рішення суду на три місяці. У задоволенні заяви державного виконавця відмовлено.

З врахуванням вказаних обставин, постановою від 03.06.2015 року державним виконавцем Самчуком О.П. поновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_8 з її двома неповнолітніми дітьми з квартири № 10, будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську.

18.06.2015 року державний виконавець надіслав боржнику, стягувачу і Нововолинському МВ УМВСУ повідомлення (.с.59,т.3) в якому запропонував стягувачу ОСОБА_4 самостійно виконати рішення суду до 01.07.2015 року, і зазначив, що в іншому випадку виселення буде виконано в примусовому порядку о 12.00 03.07.2015 року, однак, неправомірно, без законних на це підстав, для примусового виселення боржника зобовязав стягувача ОСОБА_2 забезпечити робітниками, кваліфікованим спеціалістом, що демонтує та встановлює дверний замок і підготувати приміщення для збереження описаних речей.

Вказане повідомлення було направлено поштою 23.06.2015 року, а як встановлено судом першої інстанції, отримане стягувачем ОСОБА_2 06.07.2015 року.

З акту державного виконавця від 03.07.2015 року вбачається, що при виїзді за адресою м.Нововолинськ 15-й мікрорайон 14/10, встановлено, що ОСОБА_8 добровільно рішення не виконала, в квартиру для примусового виконання рішення суду, не допускає. При цьому вказано, що стягувач не зявився на виконання рішення, не забезпечив державного виконавця робітниками і кваліфікованим спеціалістом, що демонтує та встановлює дверні замки, чим унеможливив виконання судового рішення в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Наведені обставини підтверджують бездіяльність державного виконавця по примусовому виконанню судового рішення, і свідчить про невиконання державним виконавцем обовязків, покладених на нього ч.1 ст.11, ч.2, ст. 25, ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» такого висновку дійшов суд першої інстанції і з відповідним висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Відсутність боржника повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням.

Виселення здійснюється у присутності понятих та за сприяння органів внутрішніх справ з обовязковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акту опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням повязаних з цим витрат на боржника.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Отже, вказана норма не передбачає обовязкової участі стягувача у примусовому виконанні державним виконавцем рішення суду, як і не прописує обовязку стягувача забезпечити державному виконавцю, на якого законом покладено обовязок виконати рішення суду в примусовому порядку, забезпечити вказану посадову особу робітниками, спеціалістами для виконання певних дій під час виселення.

Надана копія акту від 06 серпня 2015 року (а.с.65,т.3), також підтверджує бездіяльність державного виконавця Самчука О.П. щодо невиконання обовязків, покладених на нього Законом України «Про виконавчу службу» і невжиття ним заходів, передбачених цим Законом до примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили і відповідно до ст.124 Конституції України, підлягає виконанню у чітко визначені строки.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, правильно встановив обставини справи, зясував характер правовідносин сторін та норми права, які їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Отже апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду слід залишити без змін, оскільки вона ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319, 324 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу примусового виконання рішеннь управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 14 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: