03.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/8417/14-ц
Справа №2/205/30/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07 жовтня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с.2-3).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що являється власником автомобіля ЗАЗ 966-В, д/н НОМЕР_1, який знаходиться в гаражі за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка, якій належить вищевказаний гараж, перешкоджає позивачу забрати автомобіль, у зв'язку із чим, він вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Доповнивши та уточнивши свої позовні вимоги (а.с.10-11,35-36) позивач просив суд, витребувати у ОСОБА_2 на свою користь належний йому автомобіль ЗАЗ 966-В, д/н НОМЕР_1 та стягнути на свою користь моральну шкоду в сумі 4 000,00 грн.

Ухвалою суду від 23 лютого 2015 року позовні вимоги в частині витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без розгляду (а.с.40).

Позивач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги просив задовольнити (а.с.45).

Відповідачка в особі свого представника - ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду представником надано письмову заяву, в якій він просить розглядати без своєї участі. Пороти позовних вимог заперечує у повному обсязі (а.с.44).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 успадкував автомобіль «ЗАЗ-966 В», 1969 року випуску, д/н НОМЕР_1 (а.с.4).

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено в частині 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном.

Вищевказаний автомобіль знаходився в гаражі за адресою: АДРЕСА_1. Позивач неодноразово намагався забрати автомобіль, але відповідачка певний час чинила йому перешкоди у здійсненні повернення майна.

Під час перевірки обставин, за зверненням ОСОБА_1 до органів міліції, встановлено, що власником даного домоволодіння являється ОСОБА_2, яка не заперечує проти того, що ОСОБА_1 забрав автомобіль «ЗАЗ-966 В», 1969 року випуску, д/н НОМЕР_1, але зробив це в її присутності та написав відповідну розписку (а.с.29).

В судовому засіданні встановлено та підтверджено позивачем, що автомобіль він забрав.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За змістом зазначених положень, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди - є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ст..60 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Аналізуючи доводи позивача щодо завданої йому діями відповідачки моральної шкоди, суд вважає, що дані вимоги є безпідставними, так як позивач взагалі не довів жодних обставин, які б завдали йому моральних, душевних чи то фізичних страждань, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в сумі 40,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 23, 208, 218, 387, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), ст.ст. 10, 11, 57-60, 197, 209, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 40,00 грн. (сорок грн.. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула