Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2581/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перехрестівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до Перехрестівської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 21.01.2004 року померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Перехрестя, вул.Миру,9 Виноградівського району, на який відсутні правовстановлюючі документи. Батько позивача ОСОБА_3 помер ще 20.07.1998 року.

Заповітом, посвідченим 19.01.2004 року секретарем виконавчого комітету Перехрестівської сільської ради, яким мати позивача ОСОБА_4 все своє майно заповіла позивачу її сину ОСОБА_5.

Після смерті матері вище вказаний житловий будинок перейшов у володіння та користування позивача, який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України вступив в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживав в спадковому будинку, що підтверджується довідкою Перехрестівської сільської ради № 263 від 13.07.2015 року, зареєстрований в даному житловому будинку з 2004 року.

Нещодавно позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після смерті матері, однак позивачу було усно повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та рекомендовано по даному питанню звернутись до Виноградівського районного суду.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 369/15 від 19.05.2015 року правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформлено, житловий будинок рахується за ОСОБА_2 згідно довідки Перехрестівської сільської ради № 205 від 27.04.2015 року, а тому позивач не має можливості надати державному нотаріусу правовстановлюючий документ на даний будинок для отримання свідоцтва про право на спадщину на нього. Житловий будинок рахується за померлою матірю позивача-Лапковською ОСОБА_6.

Згідно довідки Перехрестівської сільської ради № 262 від 13.07.2015 року житловий будинок в с.Перехрестя, вул.Миру, № 9 (колишній літерний № 6 згідно рішення виконкому № 7 від 08.02.2011 року) рахується за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 21.01.2004 року, на підставі погосподарської книги № 1 с.Карачин, номер обєкта погосподарського обліку 0395-3.

Отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріальній конторі позивач не може, оскільки спадкодавцем не було оформлено право власності на вищезгадану частину житлового будинку з добудовою магазину та надвірними будівлями та спорудами, хоча будівництвом завершений.

Позивач ОСОБА_1,будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник Перехрестівської сільської ради Виноградівського району, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що що 21.01.2004 року померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку в с.Перехрестя, вул.Миру,9 Виноградівського району, на який відсутні правовстановлюючі документи. Батько позивача ОСОБА_3 помер ще 20.07.1998 року.

Заповітом, посвідченим 19.01.2004 року секретарем виконавчого комітету Перехрестівської сільської ради, яким мати позивача ОСОБА_4 все своє майно заповіла позивачу її сину ОСОБА_5.

Після смерті матері вище вказаний житловий будинок перейшов у володіння та користування позивача, який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України вступив в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживав в спадковому будинку, що підтверджується довідкою Перехрестівської сільської ради № 263 від 13.07.2015 року, зареєстрований в даному житловому будинку з 2004 року.

Нещодавно позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину після смерті матері, однак позивачу було усно повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та рекомендовано по даному питанню звернутись до Виноградівського районного суду.

Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 369/15 від 19.05.2015 року правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформлено, житловий будинок рахується за ОСОБА_2 згідно довідки Перехрестівської сільської ради № 205 від 27.04.2015 року, а тому позивач не має можливості надати державному нотаріусу правовстановлюючий документ на даний будинок для отримання свідоцтва про право на спадщину на нього. Житловий будинок рахується за померлою матірю позивача-Лапковською ОСОБА_6, інвентаризаційна вартість будинку становить 119 598,00 грн., він був побудований в 1920 році.

Згідно довідки Перехрестівської сільської ради № 262 від 13.07.2015 року житловий будинок в с.Перехрестя, вул.Миру, № 9 (колишній літерний № 6 згідно рішення виконкому № 7 від 08.02.2011 року) рахується за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 21.01.2004 року, на підставі погосподарської книги № 1 с.Карачин, номер обєкта погосподарського обліку 0395-3.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Перехрестівської сільської ради № 49 від 24.10.2003 року за громадянкою ОСОБА_2 було визнано право власності на вище вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та рекомендовано виготовити інвентарну справу та провести реєстрацію будинку, чого зроблено не було, так як мати позивача померла через кілька місяців.

Відповідачем по справі є Перехрестівська сільська рада Виноградівського району, на території якої відкрилась спадщина, так як інших спадкоємців немає і позивач є єдиним сином своїх батьків та єдиним спадкоємцем.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як було зазначено вище, правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз'яснень про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, Вищий спеціалізований суд, листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

За таких обставин та в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно житловий будинок в с.Карачин, вул.Миру,9 Виноградівського району.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 30, 60, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 534, 535, 549 ЦК України( в ред.1963 року) п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред.2003 року), ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із загальною корисною площею 70,5 кв.м., в тому числі житловою площею 46,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с.Карачин, вул.Миру № 9 Виноградівського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_7