Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4193/15 Головуючий у 1 інстанції: Зимогляд В.В.
Є.У. №320/7490/14-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_3 до виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року державний виконавець ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області звернувся до суду із вищевказаним подання.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року подання державного виконавця ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця ВДВС Мелітопольського МУЮ Запорізької області.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи та ухвалив рішення, яке не суперечить закону та не порушує права апелянта.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції мотивував та обґрунтував висновки про ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за судовими рішеннями.

Так, на виконанні у ВДВС виконавчий лист щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 перебуває з 2010 року. При цьому заборгованість по сплаті аліментів становить понад 26 000 гр.

За поданням державного виконавця боржник не з'являється за викликами державного виконавця, подав пояснення, за якими не збирається сплачувати заборгованість.

Боржник попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів.

Бездіяльність боржника, його неявки до виконавчої служби, проживання не за місцем реєстрації тощо, унеможливлюють стягнення заборгованості.

Його послання на те, що він мав намір виїхати за кордон на лікування та працевлаштування не підтверджені жодними належними доказами.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язання.

За змістом роз'яснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377 - 1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Враховуючи, що боржник є працездатною особою, не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів, не з'являється за викликами ВДВС, не проживає за місцем реєстрації, бездіяльність боржника була правильно розцінена як ухилення від сплати аліментів та він був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З огляду на вкладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та для су скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: