Справа № 307/2961/14-ц
Провадження № 2/307/92/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого: судді Ляшко С.М.

при секретарі: Пальонна М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 де третя особа є Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В своїй позовній заяві позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, таким, що втратив право на користування житлом у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 800 гривень за надання йому юридичних послуг.

Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 04.03.2004 року по 30.12.2011 року.

Від цього шлюбу народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на даний час проживає зі своєю матір'ю ОСОБА_3, і на утримання якого він сплачує аліменти.

У бувшої дружини ОСОБА_3 є ще син від іншою шлюбу - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3, використавши свій паспорт з реєстрацією в його будинку за адресою: АДРЕСА_1, виготовила своєму старшому сину ОСОБА_2 перший паспорт громадянина України, де зазначена реєстрація проживання у його будинку.

Їхній з ОСОБА_3 шлюб розірвано 22.09.2011 року, що стверджується рішенням Тячівського районною суду від 22.09.2011 року, яке набрало законної сили 30.12.2011 року.

Ще в період їхнього подружнього життя, а саме у червні 2005 року, ОСОБА_3 була зареєстрована в його будинку за адресою: АДРЕСА_1. В той період її малолітній син ОСОБА_2 декілька місяців проживав з ними в його будинку. Він навіть не навчався в Тернівській ЗОШ І-Ш ступенів. Він постійно проживав зі своєю бабусею в м. Калуш, та і на даний час, як він вважає, проживає там.

З грудня 2008 року ОСОБА_3 не проживає в його будинку. Однак, як до розірвання їхнього з нею шлюбу, так і після розірвання шлюбу ОСОБА_3 відмовлялася особисто надати заяву про зняття її з реєстраційного обліку в його будинку, тобто добровільно знятися з реєстраційною обліку. Тому він вимушений був звернутися до Тячівського районного суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в його будинку.

Рішенням Тячівською районною суду від 12 липня 2012 року, потім рішенням колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області від 24.07.2013 року, було визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житлом у його будинку, що розташований в АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення апеляційного суду та ст.7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Тячівським РВ ДМС України в Закарпатській області ОСОБА_3 знята з реєстраційного обліку.

Однак, за період судовою розгляду справи за його позовом ОСОБА_3 виготовила своєму синові ОСОБА_2 паспорт та без його згоди зареєструвала його місце проживання у його будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Як вже зазначено вище у цій позовній заяві, відповідач проживав у його будинку декілька місяців у віці, коли йому було біля 10-ти років. Після того він ніколи не проживав, не перебував та не користувався житловим приміщенням в його будинку. Ще у лютому 2012 року начальник СГІРФО Тячівською РВ Сойма Д.Д. повідомляв про те, що ОСОБА_2 паспортом громадянина України у СГІРФО Тячівського РВ (довідка №449 від 21.02.2012р.) не документувався, а через один місяць він вже отримав в СГІРФО Тячівською РВ паспорт, в якому зазначено, що він зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, з 23.03.2012 року. Це стверджується відбитком штампа у графі «Місце проживання» паспорта ОСОБА_2.

В графі «Сімейний стан» паспорта ОСОБА_2 зазначено, що 14.07.2012 року він одружився з гр. ОСОБА_7, а тому він не виключає, що ОСОБА_2 без його відома може зареєструвати місце проживання своєї дружини в його будинку в АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом його сім'ї. Він для нього стороння особа, яка без його відома та згоди незаконно зареєстрована в його будинку. Тому згідно ч.1 ст.405 ЦК України немає права на користування житлом в його будинку.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказані вище норми законодавства України дають йому всі підстави, як власнику його будинку, вимагати усунення відповідних перешкод у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження його будинком, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майновою права.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особі здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 у його будинку грубо порушує його житлові, майнові та інші права передбаченні чинним законодавством, не дає йому можливості належним чином розпоряджатися його будинком на свій розсуд. Відповідач у добровільному порядку не бажає знятись з реєстраційного обліку в його будинку, а тому він вимушений звернутися до суду з цією позовною заявою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить суд справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги не визнає.

Представник третьої особи - Тячівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, тому суд вважає, що справу слід розглянути у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видано позивачу 06.07.2005 року на підставі рішення виконкому Тернівської сільської ради №27 від 28 березня 2005 року.

Згідно довідки СГІРФО Тячівського РВ УДМС України Закарпатської області за №2253 від 02.08.2014 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 значеться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1.

Згідно довідки Тернівської сільської ради №946 від 05.03.2015 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований згідно паспорта у АДРЕСА_1, дійсно не проживає в с. Терново з 2006 року по даний час.

Відповідно ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приймаючи до уваги наведе, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, таким, що втратив право на користування житлом у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В стягненні 800 гривень за надання юридичних послуг, - відмовити, так як позивачем не надано доказів, що такі мали місце.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, таким, що втратив право на користування житлом у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Тячівського

районного суду: С.М. Ляшко