Справа №668/8702/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року Суворовський районний суд. м. Херсона в складі:

головуючого - судді Головко О. В.

при секретарі Дровосєкової В. М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського Державного підприємства геодезії, картографії та кадастру, третя особа Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання наказу про його звільнення з посади заступника директора Херсонського Державного підприємств геодезії, картографії та кадастру від 17.06.2015 №26-к незаконним і його скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 6000 грн. в якості витрат понесених на сплату послуг на правову допомогу адвокатові та моральної шкоди у розмірі 2000грн., обґрунтовуючи свої вимоги тією обставиною, що відповідач оскаржуваним наказом звільнив позивача із займаної посади із посиланням на ст. 28 КЗпП України допустивши тим самим порушення чинного законодавства та трудових прав закріплених КЗпП України та іншим чинним законодавством.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивує відсутністю прав на його звільнення у тимчасово виконуючого директора ДП «Херсонгеоінформ», провадження процедури звільнення із порушенням Статуту підприємства, посадової інструкції заступника директора підприємства, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15. Також Позивач наводить на відсутності його фактичного звільнення станом на 17.06.2015, а саме через відсутність внесення запису про звільнення до його трудової книжки у день звільнення, видачі трудової книжки у день звільнення із проведенням повного розрахунку, що за позиції позивача, надає можливість стверджувати про продовження із ним трудових відносин до моменту отримання трудової книжки. Викладені обставини позивач сприймає як позбавлення можливості відповідача на припинення трудових відносин з ним на підставі ст.28 КЗпП.

Представник позивача, адвокат, яким надано ордер та договір про надання правової допомоги позивачу, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача позов не визнала зазначивши, що припинення трудових відносин із позивачем відбулося на підставі ст. 28 КЗпП, позивач був обізнаний із умовами його прийняття на роботу, а саме можливістю його звільнення як такого, що не витримав випробування. Невідповідність позивача роботі, на яку його було прийнято, вбачалося із відсутності спеціальної освіти, оцінки його працівниками підприємства, як такого, що не відповідає займаній посаді. За час перебування на посаді позивач не пропонував жодних інноваційних підходів до роботи підприємства, тощо. Також відповідач акцентував на складанні акту від 17.06.2015 про відмову позивача від отримання ним трудової книжки та спрямування на його ім'я 02.07.2015 листа про необхідність отримання трудової книжки на підприємстві.

Представник третьої особи, повторно у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 21.04.2015 наказом директора Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру №17-к - ОСОБА_2, позивача прийнято на посаду заступника директора з виробництва цього підприємства із встановленням строку випробування два місяці та скороченого робочого тижня у три робочих дні: понеділок, вівторок, середа.

Наказом від 17.06.2015 №26-к позивача звільнено із посади як такого, що не витримав випробування за ст. 28 КЗпП України, підстава: за результатами випробування. Наведений наказ виданий за підписом тимчасово виконуючого обов'язки директора ОСОБА_3 Наказ від 17.06.2015 №26-к містить позначку позивача датовану 22.06.2015 «Став до роботи».

Згідно до пояснень представника відповідача, ОСОБА_3 призначений тимчасово виконуючим обов'язки директора в останній день роботи ОСОБА_2, одноособово наказам останнього від 09.06.2015 у зв'язку із необхідністю забезпечити сталу роботу підприємства.

Матеріалами справи підтверджується, що Херсонське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру належить до державної форми власності органом управління якого є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру у зв'язку із чим, листом від 20.04.2015 №ДС-24-28-0.15-524/23-15, позивач отримав погодження від останньої на призначення на посаду заступника директора з виробництва Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру. У погодженні Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відсутня умова прийняття позивача на посаду із строком випробування.

За змістом підпункту 8 пункту 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Голова Держгеокадастру в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій державної власності, що належать до сфери управління Держгеокадастру.

Пунктом 7.6. Статуту Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру визначено, що керівник підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління, яким є Державна служба, призначає та звільняє своїх заступників, головного бухгалтера та юристконсульта підприємства.

Ідентичні положення вбачаються із посадової інструкції заступника директора з виробництва від 17.04.2015 за якою призначення на посаду заступника директора з виробництва та звільнення з неї здійснюється з дотриманням КЗпП та чинного законодавства про працю за погодженням з Уповноваженим органом управління.

Поряд з цим, як встановлено судом з матеріалів справи та підтверджено листами Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 10.08.2015 №ДС-29-28-0.15-7705/23-15, 03.08.2015 №ДС-29-28-0.15-7267/23-15 та поясненнями представника відповідача, 09.06.2015 директора Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру звільнено із займаної посади. Призначень нового керівника Херсонського державного підприємства з питань геодезії, картографії та кадастру або покладання виконання обов'язків директора цього підприємства на ОСОБА_3, Державною службою не проводилось, відповідних наказів щодо ОСОБА_3 чи інших осіб Державною службою не видавалось як того вимагає Статут підприємства та постанова Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15.

Окрім цього, із листів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 10.08.2015 №ДС-29-28-0.15-7705/23-15, 03.08.2015 №ДС-29-28-0.15-7267/23-15, вбачається відсутність надання Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру погоджень на звільнення з посади заступника директора з виробництва, ОСОБА_1, у тому числі делегування прав на видання такого наказу про звільнення ОСОБА_3, що тягне за собою, з огляду на ст. 28 КЗпП України за якою право на розірвання трудового договору має виключно власник або уповноважений ним орган, висновки про незаконність наказу ОСОБА_3 про звільнення позивача.

Оцінюючи виниклі правовідносини і застосований відповідачем порядок їх припинення на відповідність чинному законодавству, суд виходить з визначеної положеннями ст. 28, 47 КЗпП послідовності за якою власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 за №110, записи в трудовій книжці вносяться в разі звільнення - у день звільнення. Днем звільнення вважається останній день роботи. При затримці видачі трудової книжки з вини власника днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки» трудова книжка при звільнення працівника видається йому під розписку в журналі обліку.

Поряд з цим, як підтверджується матеріалами справи і не спростовано представником відповідача, станом на 17.06.2015, тобто у день видачі наказу про звільнення, 22.06.2015, 23.06.2015 запису у трудову книжку ОСОБА_1 про звільнення внесено не було. Відповідне вбачається із засвідченої відповідачем станом на 23.06.2015 копії трудової книжки позивача виданої на прохання Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 23.06.2015 при проведенні останньою перевірки на підприємстві. Представник відповідача причини відсутності запису про звільнення у трудову книжку позивача станом з 17.06.2015 і до 23.06.2015 навести не зміг та не зміг повідомити суду дату внесення у трудову книжку відповідного запису про звільнення. Причини за яких поштове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки відповідачем не спрямовано у день звільнення на адресу позивача, представником відповідача не повідомлено. При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на складання 17.06.2015 акту про відмову ОСОБА_1 від отримання трудової книжки та ознайомлення із наказом про звільнення, через наявність у матеріалах справи доказів відсутності, станом на 17.06.2015, запису про звільнення у трудовій книжці позивача. У зв'язку із цим, суд при оцінці порядку припинення трудових відносин, приймає до уваги позначку зроблену позивачем 06.07.2015 у книзі обліку трудових книжок підприємства про отримання ним трудової книжки.

За змістом ст. 28 КЗпП працівник може бути звільнений за результатами випробування протягом строку випробування, тобто звільнити працівника слід не пізніше останнього дня терміну випробування. В день звільнення працівникові має бути видано належним чином оформлену трудову книжку та проведено з ним повний розрахунок, що забезпечує дотримання трудових гарантій працівника.

Водночас, у відповідності із ст. 28 КЗпП коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах.

З огляду на встановлені судом обставини суд констатує, і це не заперечується сторонами, що через відсутність у день звільнення відповідного запису до трудової книжки і відсутність такого запису, у тому числі, станом на 23.06.2015, виключається можливість розцінювати трудові відносини, як такі, що припиненні із позивачем 17.06.2015, що позбавило відповідача в наступному оформлювати звільнення позивача із посиланням на ст.28 КЗпП оскільки термін випробування, як підкреслено представником відповідача, закінчено 21.06.2015.

Суд при оцінці порядку припинення трудових відносин із позивачем також бере до уваги відсутність належних підтверджень наявності оцінки роботи позивача власником або уповноваженим ним органом за якою встановлено невідповідність позивача виконуваній роботі і з цих підстав судом відхилено клопотання відповідача про опитування в якості свідків підлеглих позивача. Суд також враховує відсутність повноважень на звільнення позивача у ОСОБА_3, що у цілому є підставою для задоволення позовних вимог шляхом визнання розпорядження відповідача незаконним і його скасування, поновлення на посаді позивача.

Задовольняючи позовні вимоги у частині витрат понесених відповідачем на правову допомогу адвоката суд мотивує такі висновки з огляду на укладений позивачем із адвокатом договір та частину першу статті 59 Конституції України, якою закріплено право кожного на правову допомогу. Таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід'ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб'єктами права; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI адвокатура України - це недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України. Рішенням Конституційного суду України по справі №6-рп/2013 наведено, що в аспекті конституційного звернення щодо можливості віднесення до судових витрат сум, сплачених за правові послуги потрібно розуміти так, що до складу судових витрат на юридичні послуги, які підлягають відшкодуванню особі, належать суми, сплачені такою особою, якщо інше не передбачено законом.

Суд відмовляє у позовних вимогах в частині стягнення із відповідача 2000 грн. у рахунок завданої моральної шкоди через недоведеність існування моральних страждань з боку позивача пов'язаних із припиненням трудових відносин із відповідачем. Суд констатує, що механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, є визначення душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Розмір моральної шкоди визначається позивачем із урахуванням характеру та обсягу страждань, їх тривалістю, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин справи, існування яких не доведено позивачем.

Вирішуючи питання щодо розміру суми яка підлягає стягненню як середній заробіток за час вимушеного прогулу суд виходить з того, що позивачеві наказом був встановлений скорочений робочий тиждень згідно наказу від 21 квітня 2015року за №17-к та його розмір його посадового окладу згідно штатного розпису становив 3702грн., а відповідно із врахуванням кількості робочих днів до дня винесення судом рішення середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 3700грн., із якого підлягають відрахуванню обов'язкові податки та збори.

Із врахуванням викладеного керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.28, 47, 48 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати незаконним та скасувати наказ Херсонського Державного підприємства геодезії, картографії та кадастру від 17.06.2015року №26-к

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з виробництва Херсонського Державного підприємства геодезії, картографії та кадастру з 17.06.2015року.

Стягнути з Херсонського Державного підприємства геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 3700грн., а також 6000грн. витрат на правову допомогу.

У задоволені позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя:О. В. Головко