Справа № 350/314/13-ц
Провадження № 22-ц/779/524/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - Служба у справах дітей Рожнятівської РДА, приватний нотаріус Рожнятівського районного нотаріального округу Ковальчук Тарас Петрович, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2013 року позов ПАТ «Фольксбанк» задоволено.

Звернуто стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 279,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0932 га, по АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2, шляхом продажу майна ПАТ «Фольксбанк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечено право ПАТ «Фольксбанк» щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру прав на нерухоме майно в органів БТІ, ЖЕУ, нотаріату, а також вільного доступу уповноважених представників банку до предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти, одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк».

Виселено із вищевказаного домоволодіння наступних осіб: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_4 не погодився з даним рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення судом норм матеріального права.

Вказав, що ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, суд першої інстанції не дослідив належним чином те, що у житловому будинку, який є предметом іпотеки, прописаний малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Висновок суду про те, що малолітній ОСОБА_6 має місце проживання за адресою реєстрації його батька - ОСОБА_9 у житловому будинку в с.Креховичі, не відповідає обставинам справи. Зокрема, актом обстеження побутових умов сільської ради с. Креховичі встановлено, що в даному будинку проживає ОСОБА_10 зі своєю сім'єю, а ОСОБА_8 проживає з дружиною та малолітнім сином у будинку, що є предметом іпотеки.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки та безпідставно не взяв до уваги висновок органу опіки і піклування від 05.07.2013 року, згідно якого комісія вважає за недоцільне виселяти малолітнього ОСОБА_6 із будинку, де він проживає за адресою - АДРЕСА_1., чим порушив вимоги Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, які захищають права неповнолітніх дітей.

Також суд залишив поза увагою, житловий будинок, який є предметом іпотеки, не придбаний за кредитні кошти.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ПАТ «Фольксбанк» відмовити повністю.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_11 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник позивача Винник І.І. заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Інші учасники процесу в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про іпотеку», згідно яких у випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення мешканців.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що 05.08.2008 року між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 200 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 13,5% річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 04.08.2023 року (а.с.10-16).

В порядку забезпечення виконання кредитних зобов'язань 05 08.2008 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно якого з метою повного та своєчасного виконання основного зобов'язання іпотекодавець (ОСОБА_2.) передає банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з усіма приналежностями (п.2 договору), який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.17-19,20,21).

Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим рішенням Рожнятівського районного суду від 05 травня 2010 року задоволено позов ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та стягнуто з відповідачів у солідарному порядку 1170547 грн. 35 коп. заборгованості за кредитним договором від 05.08.2008 року (а.с.7-8).

На підставі вказано рішення суду видано виконавчий лист №2-158/2010 (а.с.9).

Станом на 12.02.2013 року розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 05.08.2008 року №61-2/136 становила 308785,15 доларів США та 6720 грн, еквівалентно 2 474839,70 грн. (по курсу НБУ станом на 12.02.2013 року 1долар США=7,9930 грн.), що підтверджується розрахунком банку (а.с.6). Вказаний розмір заборгованості сторонами не оспорювався.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтями 39,40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно п.п.14,15,16,19,21 іпотечного договору право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання.

У разі порушення основного зобов'язання та умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержавтеля залишається без задоволення, останній має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється зокрема на підставі рішення суду шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу.

Звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців (користувачів), зареєстрованих в установленому порядку в нерухомому майні, що є предметом іпотеки по даному договору.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 29.12.2012 року ПАТ «Фольксбанк» направило на адресу ОСОБА_2 повідомлення-вимогу про дострокове погашення кредиту, у зв'язку з тривалим невиконанням кредитних зобов'язань, а також попередження про звернення стягнення на іпотечне майно у випадку невиконання вказаної вимоги (а.с.23).

Листом від 29.12.2012 року ПАТ «Фольксбанк» направило на адресу ОСОБА_2 вимогу про звільнення протягом 30 днів з житлового приміщення, що є предметом іпотеки (а.с.27-30).

Вказані вимоги надсилались рекомендованою поштою, однак були залишені поза увагою.

Як вбачається з довідки Брошнів-Осадської селищної ради від 25.04.2013 року №89/02-32, у житловому будинку АДРЕСА_1, який належить гр. ОСОБА_2 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.61-62).

Враховуючи вказані обставини, а також вимоги Закону України «Про іпотеку» та умови іпотечного договору, колегія суддів приходить до висновку про підставність позовних вимог ПАТ «Фольксбанк».

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції прав неповнолітнього ОСОБА_6 щодо користування житловим приміщенням колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що кредитний договір та іпотечний договір укладені 05.08.2008 року.

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1 вбачається, що на момент укладення договорів за вказаною адресою були прописані тільки повнолітні особи (а.с.25-26).

Та обставина, що у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_6 та був зареєстрований за місцем проживання матері (тобто після укладення договору іпотеки) без згоди іпотекодержателя не дає підстав для висновку про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення осіб, які проживають в будинку що є предметом іпотеки.

Крім того, апелянт ОСОБА_4 не являється законним представником малолітнього ОСОБА_6

Батько ОСОБА_6 - ОСОБА_9 зареєстрований у житловому будинку своїх батьків в с. Креховичі Рожнятівського району, що підтверджується довідкою виконкому Креховицької сільської ради (а.с. 152), а отже малолітній забезпечений житлом за місцем проживання свого батька.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 12 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.