У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючогосудді КОНДОРА Р.Ю.

суддівЛЕСКА В.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретаріМАРЧИШАКУ Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 р. про надання державному виконавцеві дозволу на проникнення до житлового приміщення боржників, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржили ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23.12.2014, якою задоволено подання держвиконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайуправління юстиції Головного управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_5 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою виконання виконавчого листа № 2/303/2841/13, виданого Мукачівським міськрайонним судом 24.01.2014, про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у зазначеній квартирі. На обґрунтування скарги апелянти зазначають, що при вирішені подання суд порушив принципи рівності та змагальності сторін, не повідомив боржників про час і місце розгляду справи, позбавив апелянтів можливості подати докази щодо безпідставності подання, зокрема, про те, що квартира є єдиним житлом сім'ї, докази щодо касаційного оскарження судових рішень та щодо звернень до органу ДВС про зупинення виконавчого провадження. Наслідки касаційного оскарження апелянтам невідомі. Посилаючись на ці обставини, апелянти просили ухвалу скасувати, у задоволенні подання - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши апеляційну скаргу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутності учасників процесу, обговоривши їх доводи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із потреби у здійсненні виконавчих дій, необхідних у виконавчому провадженні, та обґрунтованості відповідного подання. Висновки суду вірні та відповідають обставинам справи.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.12.2013 задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку, з квартири АДРЕСА_1, на яку рішенням цього ж суду від 28.04.2012 звернено стягнення як на предмет іпотеки на погашення боргу перед банком в розмірі 264438,79 грн (а.с. 23-24, 74-76 т. 1). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.04.2014 у перегляді заочного рішення відмовлено (а.с. 132-133 т. 1). Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16.10.2014 відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02.12.2013 (а.с. 196-198 т. 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 04.02.2015 відхилено касаційну скаргу ОСОБА_6 і ОСОБА_3 на заочне рішення Мукачівського міськрайсуду від 02.12.2013 та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 16.10.2014, судові рішення залишено без змін (а.с. 27-28 т. 2). 24.01.2014 Мукачівським міськрайсудом видані виконавчі листи на виконання рішення суду про виселення боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири зі зняттям їх з реєстрації, постановами держвиконавця від 29.10.2014 відкрито виконавчі провадження (а.с. 208, 210, 212, 213 т. 1).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України (ст. 124 ч. 5 Конституції України, ст. 14 ч. 1 ЦПК України). Примусове виконання судового рішення, що набрало законної сили, здійснюється державною виконавчою службою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV). Держвиконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, і вправі безперешкодно входити до приміщень, що належать боржникам або зайняті ними, проводити їх огляд, звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення, у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення (ст. 11 ч. 1, ч. 3 п.п. 4, 10, 15 Закону № 606-XIV).

Встановлено, що боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добровільно рішення суду не виконали, що стверджується актами державного виконавця від 14.11.2014, від 24.11.2014 (а.с. 214, 215, 224, 225), постановами держвиконавця від 18.11.2014 про примусове виконання рішення суду (а.с. 219, 222), іншими матеріалами справи та не спростовано боржниками. У разі невиконання боржником рішення про виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово в порядку, передбаченому ст. 78 Закону № 606-XIV та іншими нормативними актами. Без примусового проникнення до житла боржників виконання рішення суду на даний час фактично є неможливим.

Доводи, якими обґрунтовується апеляція, не можуть бути враховані. Так, відповідно до частини 2 статті 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання держвиконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, тому посилання апелянтів на неповідомлення їх судом про час і місце розгляду справи необґрунтоване. Не заслуговують на увагу і твердження апелянтів про порушення судом принципів рівності та змагальності сторін, позбавлення апелянтів можливості подати певні докази тощо, оскільки йдеться про процесуальні питання, пов'язані з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, а не про розгляд справи (спір) у позовному провадженні, де застосовується принцип змагальності сторін. Крім того, касаційною інстанцією судові рішення залишені без змін, а посилання на те, що житло, про проникнення до якого йдеться, є єдиним для боржників, а також інші доводи апеляції не є підставами для її задоволення. Насамкінець, боржники у виконавчому провадженні не позбавлені можливості, за наявності для того підстав, реалізувати свої права щодо контролю та перевірки правомірності дій держвиконавця в порядку, що випливає з норм Розділу VII ЦПК України та з відповідних положень Закону № 606-XIV.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 376 ЦПК України, які встановлюють порядок вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, доводи апеляції законності ухвали суду від 23.12.2014 про задоволення подання держвиконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ Головчака С.В. про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 з метою виконання виконавчого листа (а.с. 230-231 т. 1) не спростовують.

Відтак, на підставі ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України апеляцію слід відхилити, ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 23 грудня 2014 р. про надання державному виконавцеві дозволу на проникнення до житлового приміщення боржників - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді