АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3041/15 Справа № 201/9298/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015р. за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківських вкладів та стягнення відсотків по договорам, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківських вкладів та стягнення відсотків по договорам, посилаючись на те, що він уклав з відповідачем 15.11.2010р., 06.05.2011р., 26.10.2011р., 24.04.2012р., 19.11.2012р. і 28.10.2013р. договори депозитних вкладів, згідно яких він передав відповідачу грошові кошти в розмірі: 300 000грн., 300 000грн., 125 000грн., 300 000грн., 300 000грн. і 125 000грн. для їх розміщення на депозитному рахунку банка на термін 12 місяців із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 14.0-17.0% річних.

Оскільки дії вказаних договорів закінчились, однак відповідач відмовляється повернути кошти, чим позивачу було завдано матеріальну шкоду, а тому позивач просив стягнути з відповідача вказані суми вкладів з нарахованими відсотками і витрати, задовольнивши позовні вимоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2015р. ОСОБА_2 в задоволенні позову до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківських вкладів та стягнення відсотків по договорам відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що потягло за собою невідповідність рішення суду обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що договори банківського вкладу, зобов'язання за якими є предметом даного спору, укладалися в Автономній Республіці Крим, яка була окупована Російською Федерацією, тому до припинення окупації ПАТ КБ «Приватбанк» не може відповідати за даним позовом.

Крім того, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Згідно ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.11.2010р., 06.05.2011р., 26.10.2011р., 24.04.2012р., 19.11.2012р. та 28.10.2013р. між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори депозитного вкладу «Стандарт» і «Депозит», згідно яких ОСОБА_2 в регіональному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться в м. Севастополь, відкрив рахунки по вказаним договорам, відповідно до яких ОСОБА_2передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 300 000грн., 300 000грн., 125 000грн., 300 000грн., 300 000грн. та 125 000грн. для їх розміщення на депозитних рахунках банка на термін вкладу - на 12 місяців із зобов'язанням банку нараховувати відсотки на суму вкладу за ставкою 14.0-17.0% річних.

На час розгляду справи строк дії укладених депозитних договорів закінчився.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Колегією суддів відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України вживалися заходи щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами їхніх прав, і було винесено ухвалу про витребування у сторін оригіналів договорів та платіжних документів для встановлення дійсних обставин по справі.

На виконання ухвали суду про витребування доказів позивач не надав витребувані документи, і не повідомив суд про неможливість надання таких доказів, які вимагав суд, а тому колегія суддів вважає, що позивачем не було доведено у передбаченому процесуальним законодавством порядку заявлені вимоги про повернення банківських вкладів у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення банківських вкладів та стягнення відсотків по договорам за недоведеністю.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини посилання суду як на підставі відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не може відповідати за заявленими вимогами до припинення окупації Автономної Республіки Крим Російською Федерацією, оскільки як вбачається з копії паспорта, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_2 є громадянином України, його місце проживання зареєстроване у м. Севастополь, при цьому реєстрація її місця проживання на тимчасово окупованій території жодним чином не може впливати як на обсяг її прав як громадянки України, так і на визначені Конституцією України гарантії захисту прав громадян України, громадян інших держав та осіб без громадянства.

Тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог на підставі ст. 309 ЦПК України, шляхом виключення з мотивувальної частини посилання, що до припинення окупації Автономною Республікою Крим Російською Федерацією ПАТ КБ «Приватбанк» не може відповідати за даним позовом, а в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015р. в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання, що до припинення окупації Автономної Республіки Крим Російською Федерацією, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» не може відповідати за даним позовом.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015р. залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді