Справа № 184/1815/15-ц
Номер провадження 2/184/630/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 49 в житловому будинку № 22 по вул. П-Тольятті в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування нею.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача і просить розглянути справу за його відсутності.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира № 49 в житловому будинку № 22 по вул. П. Тольятті в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, а відповідач є її попереднім власником. Вказана квартира належить позивачці на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, р/ номер 1439. Право власності позивачки на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в день нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу квартири, 24.07.2015 року, номер запису про право власності 10544533. Відповідач є колишнім власником вказаної квартири, який відповідно до п. 3 змісту укладеного між ними договору купівлі - продажу одержав повністю усі грошові кошти за квартиру ще до підписання вказаного договору.

Відповідно до п. 14 змісту укладеного між сторонами договору купівлі - продажу квартири продавець прийняв на себе зобов'язання до 15.08.2015 року виписати з квартири усіх зареєстрованих в ній осіб, сплатити заборгованість з комунальних послуг та передати квартиру позивачці. Однак, відповідно довідки МКП «ЖЕО» від 18.08.2015 року він так до сих пір і не був знятий з реєстраційного обліку вже в її квартирі, що підтверджуються договором купівлі - продажу квартири від 24.07.2015 року, вказаною довідкою МКП «ЖЕО». Сам факт реєстрації відповідача в квартирі позивачки порушує її права як її власника та це створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, позивачка не може з цієї підстави отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, поки в ній зареєстрований відповідач, крім того, державна виконавча служба може накласти арешт на її майно, що знаходиться в її квартирі наслідок боргів відповідача, постійне місце проживання якого до сих пір зареєстровано в її квартирі.

Відповідно до Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Ж Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07 лютого 2014 року № 5, - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом

свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистите порушене право.

Наведені вище норми цивільного законодавства України надають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядженні своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідач вже не є власником квартири позивачки, він передав ї й усі свої права власності на квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири, і більше не проживає в моїй квартирі та не користується нею.

Відповідно до ст. 3 Закону України № від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстрації в цьому приміщенні.

ВСУ в «Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» зазначив наступне: «Відповідно до висновків, що містяться в ухвалах у справах Верховного суду України № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Позовна давність до вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном не застосовується, оскільки порушення прав триває у часі».

Тому позивачці потрібно усунути перешкоди в користуванні своєю квартирою шляхом позбавлення відповідача права користування нею, що є підставою для подальшого зняття його з реєстрації у її квартирі. В зв'язку з чим позивачка і змушена звернутися до суду з цим позовом.

Нормами ст. 1, 3 ЩІК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства насамперед є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 49 в житловому будинку № 22 по вул. П-Тольятті в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування нею.

Керуючись ст. ст. 317, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 49 в житловому будинку № 22 по вулиці П-Тольятті в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування нею.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_4