16.03.2015 Єдиний унікальний номер 205/8766/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи втратившей право користування житловим приміщенням , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в жовтні 2014 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи втратившей право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, вказали, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 06.04.2009 року.

В спірному домоволодінні зареєстрованими значаться: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Син - ОСОБА_3 фактично мешкає з жінкою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2. Вони неодноразово пропонували ОСОБА_3 в добровільному порядку зареєструватись за фактичним місцем проживання, однак ОСОБА_3 не погоджується вирішити питання мирним шляхом.

З ОСОБА_4, ОСОБА_3 проживає разом, ведуть спільне господарство, виховують її дітей. Більше року ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_1, не утримує житло.

На підставі вищевикладеного позивач просили суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності більше одного року за адресою: АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити.

В судове засідання представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не з'явився, належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння, АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 06.04.2009 року. /а.с.7/ Свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 22.04.2009 року видане виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради. /а.с.8/

Також, встановлено, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 виданого 02 лютого 1994 року Ленінським районним відділом ЗАГС м. Дніпропетровська./а.с.57/

Згідно довідки №3197 від 18.11.2014 року виданої Управління Дніпропетровської міської ради по управлінню майном колишнього селища міського типу вбачається, що зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 значаться: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4./а.с.85/.

Згідно Акту від 26 листопада 2014 року ОСОБА_3 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 більше року, приблизно з жовтня 2013 року. Зі слів ОСОБА_3 відомо, що він проживає з жінкою за адресою: АДРЕСА_2 та за даною адресою знаходяться його речі./а.с.27/

Також, допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, пояснили, що є сусідами позивачів, а також вказали, що ОСОБА_3 не проживає в спірному домоволодіння більше року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3., пояснив , що проживав по АДРЕСА_2 3 місяці: січень, лютий, березень 2014 року. В виплаті по обслуговуванню спірного домоволодіння участі не приймає. Також, вказав, що речі знаходяться у його дівчини, а за зареєстрованим місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 залишилась лише шуба.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю./а.с.15,16/

За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 3 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає понад один рік, а також враховуючи, що відповідач покинув спірне домоволодіння добровільно, участі в утримання житла не приймає,отже є достатні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги задоволено, тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати понесені позивачами, а саме судовий збір у сумі 243,60 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10-11, 59-60, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання втративши право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_1 втратившим право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко