АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Давня Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Мідас» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про визнання правочину недійсним, захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року,

встановила:

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до дочірнього підприємства «Мідас» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» про визнання правочинів недійсними, захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що 31.08.2011 року між нею та ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» укладено договори №009575, додатки №1 та №2 до них про надання консультативних послуг, надання послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності «Приват-Плюс». На виконання умов зазначених договорів нею сплачено грошові кошти в сумі 9600,00 грн. на рахунок ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» та 3111,15 грн. на рахунок ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». Вказує, що вона мала намір отримати позику у сумі 80 тис. грн. Вважає умови спірних договорів несправедливими та непрозорими, діяльність відповідачів з надання послуг, зазначених в договорах, має ознаки нечесної підприємницької діяльності, спрямованим на ведення споживача в оману.

Згідно уточнених позовних вимог просила визнати вказані договори з

____________________________________________________________________

22ц-362/2015 р. Головуючий у 1нстанції Піхало Н.В.

Категорія 57 доповідач Савчук М.В.додатками недійсними, стягнути на її користь з ДП «Мідас» ТОВ «Компанія«Приват-Плюс» 9600,00 грн., з ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» 3111,15 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Розгляд даної справи проводився судами неодноразово.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2015 року виправлено допущені у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року, ухваленому в зазначеній справі, вважати вірним зазначення найменування відповідачів відповідно дочірнє підприємство «Мідас» товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Приват-Плюс».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої,порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

Апелянт зазначає, що оспорюванні договори від 31.08.2011 року укладені із порушенням вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України, оскільки воля апелянта як суб'єкта правочину формувалася не вільно і не відповідала волевиявленню, договори укладені внаслідок здійснення відповідачами нечесної підприємницької діяльності, спрямованої на введення споживача в оману, діяльність відповідачів є пірамідальною схемою одержання прибутку, забороненою законом.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходи в того, що у діяльності відповідачів відсутні такі ознаки «пірамідальної схеми», як безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, а, отже, нечесної підприємницької діяльності та введення позивача в оману у такий спосіб під час укладення спірного договору, оскільки за схемою придбання товарів у групах одержують товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками програми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідають обставинам справи та закону.

У справі встановлено, що 31 серпня 2011 року між ОСОБА_1 (партнером) та ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (адміністратором) було укладено договір № 009575, предметом якого є надання партнеру послуг, спрямованих на придбання товару на умовах програми діяльності Приват-Плюс (далі - Програма), яка є додатком № 1 до цього договору. Згідно додатку № 2 до вказаного договору, партнер зобов'язався сплачувати адміністратору щомісячний чистий платіж (внесок) у сумі 444,45 грн. та щомісячні адміністративні витрати у розмірі 5 % від вартості товару. У відповідності до умов договору позивачка сплатила відповідачу №2 ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» загальну суму 3111,15 грн.

31 серпня 2011 року між ОСОБА_1.(замовником) та ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» (виконавцем) було укладено договір № 009575, предметом договору є надання виконавцем за завданням замовника консультаційних послуг щодо можливості придбання на його користь товарів широкого асортименту на умовах договору та додатків до нього, що укладаються замовником із ТОВ «Компанія «Приват-Плюс». У той же час, замовник ОСОБА_1 зобов'язалася провести оплату наданих послуг у сумі 9 600 грн.

На виконання вимог п.2.1 зазначеного договору за виконання консультативних послуг відповідача ДП «Мідас» ТзОВ «Компанія «Приват-Плюс» позивачем сплачено 9600 грн., що підтверджується копією квитанції.

Взяті на себе зобов'язання ДП «Мідас» ТОВ «Компанія» Приват-Плюс» виконало в повному обсязі, про що свідчить акт прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до ст. 7 договору ТОВ Компанія «Приват-Плюс» гарантує одержання права на отримання товару за умови виконання партнером усіх зобов'язань за договором.

Статтею 2.1 договору передбачений обов'язок ТОВ Компанія «Приват-Плюс» здійснити послуги, зокрема з оплати товару та забезпечення його передачі партнеру відповідно до Програми діяльності Приват-Плюс.

Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну товару, який буде придбаний адміністратором на користь партнера на умовах Програми діяльності Приват-Плюс, розмір якого визначається невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «Щомісячний Чистий платіж».

Відповідно до ст.1 Програми діяльності Приват-Плюс «Щомісячний Чистий платіж» - частина щомісячного загального платежу, розмір якого визначається шляхом ділення вартості товару на загальну кількість платежів партнера, та визначається у додатку №2 до договору.

Як вбачається із п. 2.2 ст. 2 Програми, послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування товариства Партнерів, метою яких є отримання товару. Партнери шляхом підписання договору та додатків до нього вповноважують адміністратора на організацію та адміністрування товариства Партнерів, до якого вони включені, протягом всього строку їхнього існування.

При цьому, згідно умов Програми товаром є об'єкти нерухомості, земельні ділянки, транспортні засоби, авто/сільгосп техніка, будівельні матеріали, телерадіоапаратура, побутова техніка, сантехнічні товари, швейні машини, музичні інструменти, конофотоапаратура, меблі, тканини, тюлегардинні вироби, одяг, взуття, килимові вироби, технічні засоби та устаткування, газові плити, персональні комп'ютери, побутові прилади обліку споживання енергетичних ресурсів або інші товари вітчизняного та іноземного виробництва, що не вилучені із цивільного обороту згідно із законодавством України. Остаточне найменування (модель, кількість тощо) Товару визначається розрахунком, що надається Партнером, для здійснення його оплати згідно цієї Програми.

Умови Програми виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені контрактом кошти, а ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» проводить для товариства партнерів в кінці кожного непарного місяця асигнаційний акт №1 та в кінці кожного парного місяця - асигнаційний акт № 2. Право на отримання товару по результатах асигнаційного акту №1 надається тим партнерам, які мають найбільшу кількість заявлених платежів. Право ж на отримання товару за асигнаційним актом № 2 - тим партнерам, які матимуть найбільшу сумарну кількість проплачених платежів. Право на отримання товару за результатами асигнаційного акту є підставою для придбання його за рахунок фонду товариства партнерів, утвореного із суми щомісячних чистих платежів.

Згідно анкети партнера, ОСОБА_1 визначила, що має намір отримати за даною програмою будівельні матеріали вартістю 80 000 грн.

Крім того, відповідно до п. 2.3 ст. 2 Додатка №1 Договору «Програми діяльності «Приват-Плюс», кожному сформованому товариству партнерів надається номер, кожному партнеру - порядковий номер його в Товаристві.

Згідно п. 4.1. «Програми діяльності Приват-Плюс» з початку і до кінця Графіка платежів партнер повинен сплачувати в кожному місяці щомісячний загальний платіж, зазначений у Додатку № 2 до Договору. Зобов'язання зі сплати щомісячного загального платежу виникає у партнера першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було укладено Договір.

Таким чином, предметом цього договору є надання партнеру послуг шляхом формування товариства партнерів, метою яких є отримання товару. При цьому, умовами договору передбачено щомісячна сплата внесків за товар (будівельні матеріали), який передається позивачу та право позивача на отримання товару, незалежно від сплати платежів іншими учасниками групи.

Отже, в договорі чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни товару. Після одержання товару споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за товар до повної його оплати, тобто договором передбачена щомісячна сплата платежів за товар, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати виконання свого зобов'язання, а саме оплатити продавцю вартість товару та передати товар споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається/

Відповідно до положень, закріплених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, згідно з пунктом 7 частини третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак у сукупності Відсутність будь-якої з вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Висновок про саме таке застосування статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" міститься в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, 25.06.2014 р., 03.09.2014 р., які у відповідності до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата коштів за можливість одержання окремим учасником грошової компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Разом з цим, як встановлено судом, предметом спірного договору, укладеного між сторонами в рамках «Програми діяльності Приват-Плюс», є саме надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару, зокрема будівельних матеріалів на суму 80 000 грн.

За таких обставин доводи апелянта про те, що діяльність відповідачів за договорами сторін є "пірамідальною схемою", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання товару кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Як встановлено, спірний договір укладено сторонами 31.08.2011 року, коли отримання ліцензії для надання послуг, що є предметом договору Законом не вимагалося. Так на дату укладення договору Закон України від 2 червня 2011 року №3462-1У «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, не був чинним, а відтак законом не було передбачено отримання суб'єктом господарської діяльності ліцензії на цей вид діяльності.

Таким чином, відповідач здійснював підприємницьку діяльність з адміністрування фінансових коштів легітимно, оскільки вона не була заборонена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на час укладання спірного договору.

Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Зазначена правова позиція, яка викладена Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс 13, є обов'язковою для всіх судів України (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Наведене дозволяє визнати, що висновок суду першої інстанції про відсутність у діяльності відповідачів ознак «пірамідальної схеми», як безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, а, отже, нечесної підприємницької діяльності та введення позивача в оману у такий спосіб під час укладення спірного договору, є вірним.

Посилання апелянта на те, що діяльність відповідачів є пірамідальною схемою одержання прибутку, забороненою законом, є необґрунтованими та спростовуються зазначеними вище вимогами закону та умовами договору. Встановлено, що за схемою придбання товарів у групах одержують товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками програми є тільки в часі одержання Товару кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Зазначений договір відповідає вимогам чинних на час його укладення положень Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а отже відсутні ознаки його недійсності та стягнення з товариства сплачених позивачем грошових внесків.

Необгрунтованими є посилання апелянта про введення її в оману при укладенні договору між нею та ДП « Мідас» ТОВ « Кампанія» Приват Плюс» про надання консультаційних послуг, з підстави нечіткого та двозначного характеру, який вплинув на свідомий вибір позивача та призвів до укладення нею договору на невигідних до себе умовах.

Так, зазначаючи таку підставу для визнання договору недійсним, позивач не зазначив, стосовно якої інформації її введено в оману.

Крім цього, згідно абзацу 2 ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

З договору, що оспорюється, вбачається, позивач засвідчила своїм підписом його текст, чим підтвердила факт надання нею гарантій, передбачених п.6.1 договору, зокрема, що вона діє не під впливом тяжкої обставини, помилки чи обману, без будь-якого психічного чи фізичного впливу, насильства, розуміючи значення цього Договору, його предмет, істотні умови та правову природу, свої права та обов'язки по ньому, підтверджують дійсність своїх намірів при його укладенні та те, що цей договір не носить характеру мнимої удаваної угоди, і спрямований на реальне настання відповідних для неї правових наслідків.

При цьому за змістом пп. 5.2 - 5.4 договору визначено, що він набуває юридичної сили з моменту його підписання і діятиме протягом дев'яти календарних днів. Замовник вправі розірвати договір в односторонньому порядку протягом дев'яти календарних днів з моменту його підписання, шляхом надіслання поштою виконавцю письмової заяви про свій намір розірвати договір.

Однак, як встановлено матеріалами справи, позивачка із заявою про розірвання договору в дев'ятиденний термін до ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» не зверталася.

Згідно п. 5.5. договору, якщо сторони не пред'явили одна до одної ніяких претензій, взятих по цьому договору, то зобов'язання вважаються виконаними належним чином.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання укладеного між позивачкою та ДП «Мідас» ТОВ «Компанія «Приват-Плюс» договору недійсним та відмову у стягненні коштів у розмірі 9600 гривень за даним правочином.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта на відсутність у матеріалах судової справи доручення на ім'я ОСОБА_4, якою було укладено спірні договори від імені відповідачів, оскільки вказана обставина не впливає на законність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України , колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: