Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Марченко Т.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулось до суду з позовом до Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який постійно проживав в АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, що полягає в 3/10 частинах житлового будинку АДРЕСА_2, які належать спадкодавцю на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Донецької області за реєстром № 3839. ОСОБА_2 є спадкоємицею за законом першої черги. Проте, вона не може одержати в Другій Красноармійській державній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_2 не зареєстрував в Красноармійському БТІ право власності на своє ім»я на 3/10 частини вказаного житлового будинку. З вказаними причинами нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просить визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на 3/10 частину житлового будинку АДРЕСА_2, житловою площею 29,5 кв.м., з відповідною частиною споруд : 4-1 кухня, 4-2, 4-3- житлові кімнати, 3/10а ганок, 3/10 Б -літня кухня, льох, 3/10- туалет, сарай.

В судовому засіданні позивачка, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача Михайлівської сільської ради Красноармійського району в судове засідання не з»явився, надав суду лист, в якому просить справу розглядати без участі представника.

Суд, вислухавши позивачку, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_4 ( а. с. 3).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 17.05.2011 року за № 206 призначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, який був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а. с. 3, 4 ).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 3/10 частину житлового будинку АДРЕСА_2, житловою площею 29,5 кв.м. ( а.с. 9).

Відповідно до ст. 1258 та 1261 ЦК України ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги на спадок після смерті батька, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Проте, нотаріусом 20.01.2015 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті померлого ОСОБА_4 у зв»язку з відсутності реєстрації вказаного об»єкту нерухомості.( а. с. 8,17).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України « Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотраріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачкою надані докази, підтверджуючі належність спадкодавцю на праві власності вищезазначені об»єкти нерухомості, а саме :

· Договір міни від 22.12.2000 року ,посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Донецької області за реєстром № 3839, згідно якого спадкодавець ОСОБА_4 є власником 3/10 частини житлового будинку, що розташований за адресою : АДРЕСА_2 ( а.с. 9).

- технічний паспорт на житловий будинок, що розташований за адресою: : АДРЕСА_2 ( а.с. 9).

Вище перелічені письмові докази підтверджують ті обставини, що вказаний житловий будинок був придбаний у власність спадкодавцем ОСОБА_4 на підставі правочину, зокрема

договору міни 22.12.2000 року, у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, зокрема ЦК УРСР 1963 року .

Відповідно до ст.ст. 227, 242 ЦК УРСР 1963 року договір міни житлового будинку( квартири) є дійсним з моменту його нотаріального посвідчення.

Тобто норми ЦК УРСР 1963 року не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок з державною реєстрацією такого права .

Виходячи з викладеного, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_4 на час смерті, що настала року мав право власності на спірний житловий будинок, проте, належне йому право власності не зареєстрував у відповідності до вимог цивільного законодавства, яке змінилося.

У зв»язку з чим спадкоємцеь ОСОБА_2 не має мождивості оформити свої спадкові права.

Таким чином, відповідно до ст. 1218 ЦК України право власності на спірний будинок належало ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини, а тому входить до складу спадщини.

В силу ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України неповнолітня ОСОБА_2 за законом є спадкоємицею першої черги і має право на спадкування спірного майна.

У відповідності до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України ОСОБА_2 у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4, проте свідоцтво про право на спадщину їй не видано, що потягло необхідність звернення до суду .

Судом встановлено, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також обставини справи, суд приходить до висновку , що заявлені позивачкою позовні вимоги доведені належним чином вищевказаними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1268, 1269,1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Михайлівської сільської ради Красноармійського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на 3/10 частину житлового будинку АДРЕСА_2, житловою площею 29,5 кв.м., з відповідною частиною споруд : 4-1 кухня, 4-2, 4-3- житлові кімнати, 3/10а ганок, 3/10 Б -літня кухня, льох, 3/10- туалет, сарай.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя