№ 556/1769/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2015 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_5 17.08.2012 року в користь відповідача - малолітньої ОСОБА_4 Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за життя брат висловлював бажання залишити майно позивачу, однак після його смерті з'явився заповіт на ім'я ОСОБА_4 Такий заповіт ОСОБА_5 підписати не міг через захворювання, тому вважає підпис брата підробленим, а заповіт - посвідченим з порушенням вимог чинного законодавства. Просила суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 17.08.2012 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення в межах позову. Крім того, вказував, що волевиявлення ОСОБА_5, викладене в оскаржуваному заповіті, не відповідає дійсному волевиявленню особи, оскільки ОСОБА_5 за життя зазнавав тиску з боку законного представника відповідача ОСОБА_6, яка отримувала за нього пенсію, як єдине джерело існування ОСОБА_5 Просив задоволити позов, визнати заповіт ОСОБА_5 недійсним.

Законний представник малолітнього відповідача та її представник заперечили проти позову, пояснили, що ОСОБА_5 належним чином та з власної волі розпорядився належним йому житловим будинком, склавши про це заповіт, який посвідчено у встановленому законом порядку. Просили відмовити в задоволенні позову.

Законний представник малолітнього відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 крім того пояснила суду, що вона та члени її сім'ї доглядали за престарілим сусідом ОСОБА_5, який проживав одиноко, допомагали йому по господарству, на прохання ОСОБА_5 вона декілька разів отримувала його пенсію, яка доставлялась листоношею додому.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши інші докази приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до ст.ст.1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Виходячи із загальних правил правомірності правочинів, зокрема ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Крім того, чинним законодавством встановлено вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення. Так, у відповідності до ст.ст.1247, 1248, 1253 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у Цивільному Кодексі.

У відповідності до ст.1251 ЦК України в населених пунктах, де немає нотаріусів, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року ОСОБА_5 складено заповіт в користь ОСОБА_4, який згідно з вимогами ст.1251 ЦК України, посвідчено уповноваженою посадовою особою виконавчого комітету сільської ради, а саме секретарем виконавчого комітету Степангородської сільської ради, у відповідності до покладених на неї обов'язків, що підтверджується рішеннями Степангородської сільської ради №132 від 12.01.2012 року (а.с.43).

Оглянутий в судовому засіданні оригінал заповіту ОСОБА_5 відповідає вказаним вище вимогам чинного законодавства. Посвідчення заповіту ОСОБА_5 також відображено у реєстрі нотаріальних дій Степангородської сільської ради за 2012 р.

Вказаний заповіт оспорила позивач, мотивуючи дану вимогу тим, що її брат через хворобу не міг підписати даний заповіт, і його підпис підроблено. Крім того, в своїх поясненнях представник позивача вказував, що заповідач перебував під тиском ОСОБА_6, яка забирала його пенсію, а тому волевиявлення ОСОБА_5 в заповіті не є вільним.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами по справі.

В той же час, позивачем не доведено жодної із вказаних нею та її представником підстав, які б могли свідчити про недійсність заповіту.

Так, з висновку судової почеркознавчої експертизи №1-212 від 25.12.2014 року вбачається, що підписи в заповіті від 17.08.2012 року та в реєстрі нотаріальних дій за 2012 рік виконані особисто ОСОБА_5, що повністю спростовує твердження позивача про підроблення цього підпису.

Вказаний висновок експертизи суд вважає належним та допустимим доказом, який здобуто із дотриманням процесуального порядку, з огляду на таке.

Так, при вирішенні питання про призначення експертизи та надання для дослідження зразків підпису ОСОБА_5, судом з участю представників сторін, в т.ч і в присутності представника позивача, було відібрано поштові відомості про вручення пенсій за 2012 та 2013 рр., на яких міститься підпис ОСОБА_5, а саме відомості за січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, жовтень, листопад та грудень 2012 року; за січень, лютий та березень 2013 року. Представниками відповідача також було надано 3 оригінали страхових свідоцтв, які були підписані ОСОБА_5

Будь-яких заперечень щодо належності цих підписів ОСОБА_5, чи сумнівів у їх достовірності будь-хто із учасників судового розгляду не висловлював.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 пояснив, що при проведенні експертизи він порівняв підпис на заповіті від 17.08.2012 року, та в реєстрі нотаріальних дій із підписами на поштових відомостях та в страхових свідоцтвах, і прийшов до висновку, що ці підписи виконані однією людиною - ОСОБА_5

Пояснення представника позивача про те, що ОСОБА_6 отримувала пенсію ОСОБА_5 і внаслідок цього могла вчиняти тиск на заповідача, не підтверджені жодними доказами, і з врахуванням цього не можуть бути прийняті судом до уваги. В своїх поясненнях ОСОБА_6 вказувала, що вона декілька разів отримувала пенсію на прохання ОСОБА_5, в його будинку та в його присутності. Ці пояснення ОСОБА_6 нічим не спростовані, і на думку суду, не свідчать про можливість будь-якого тиску на заповідача.

Що стосується інших порушень, допущених при посвідченні оспорюваного заповіту, то ні в позовній заяві, ні в ході судового розгляду справи позивач не вказав, в чому такі порушення полягають, і чим це доведено. В той же час, судом не виявлено порушень вимог чинного законодавства при складанні, підписанні та посвідченні заповіту ОСОБА_5 від 17.08.2012 року, оскільки цей заповіт складено в письмовій формі, підписано особисто заповідачем, та посвідчено належно уповноваженою посадовою особою сільської ради, у відповідності до вимог діючих нормативно-правових актів.

Крім того, судом встановлено наступне. Позивач ОСОБА_3 вказала в позові, що вона є спадкоємцем майна ОСОБА_5, як двоюрідна сестра померлого. В той же час, будь-яких доказів на підтвердження родинних стосунків із ОСОБА_5 позивач суду не надала. Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 не прийняла спадщини після смерті ОСОБА_5 жодним із визначених чинним законодавством способів. Так, на час своєї смерті ОСОБА_5 проживав одиноко, що підтверджується довідкою Степангородської сільської ради №71 від 12.02.2015 року (а.с.66), а заяви про прийняття спадщини подані до Володимирецької державної нотаріальної контори законним представником малолітнього спадкоємця за заповітом ОСОБА_8 та спадкоємцем за законом ОСОБА_9, що підтверджується довідкою Володимирецької ДНК №244/01-16 від 18.03.2015 року та копіями заяв (а.с.10, 63, 64)

Таким чином, жодна із обставин, на які вказує позивач в обґрунтування позовних вимог, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи, доказів нікчемності або недійсності оспорюваного заповіту позивачем суду не надано, і в ході судового розгляду таких доказів не здобуто, у зв'язку з чим позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 15, 60, 130, 208, 209-212 ЦПК України, ст.ст.1216, 1218, 1233-1238, 1258, 1259, 1262, 1263, 1266, 1268 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 17 серпня 2012 року відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, що приймали участь у розгляді справи але не були присутніми під час проголошення рішення, мають право подати апеляцію протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

Головуюча: