Справа №592/1018/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Костенко В. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1364/15 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

при секретарі- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2015 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третя особа- приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Репетун Олена Євгенівна про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом, який уточнила у ході судового розгляду та в обґрунтування своїх вимог зазначила , що у травні 1999 року вона познайомилася з ОСОБА_10, з яким у серпні 2002 року переїхала проживати у м. Суми . У період з жовтня 2002 року по січень 2012 року вона працювала на посаді бухгалтера у ТДВ «Горобина», акціонером якого був ОСОБА_10 Після смерті дружини ОСОБА_10- ОСОБА_11 , з 05 квітня 2010 року вона разом з ОСОБА_10 до його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний побут. У серпні 2011 року вона спільно з ОСОБА_10 за взаємною згодою придбали та оформили на його ім'я автомобіль марки Lexus RХ 350 , а також у вересні 2011 року на ім'я ОСОБА_10 відкрили два депозитних рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Суми з сумою вкладів по 30 443,01 доларів США кожний. Позивач вважає зазначене майно спільним, а тому просить суд встановити факт проживання з ОСОБА_10 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.04.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за нею право власності на ? частини автомобіля Lexus RX 350, реєстраційний номер НОМЕР_1, на 1/2 частину суми грошових коштів на рахунку НОМЕР_2 тип DЕ03 СТАНДАРТ, відкритому 20.09.2011 року в ПАТ КБ «Приват Банк», на ? частину суми грошових коштів на рахунку № НОМЕР_3 тип DЕ03 СТАНДАРТ, відкритому 20.09.2011 року в ПАТ КБ «Приват Банк». Також просить виключити зазначене майно зі складу спадкового майна. ( т.1 а.с. 3-6, т.2 а.с. 144)

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_7 були задоволені. Встановлено факт, що ОСОБА_7 проживала з ОСОБА_10 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 05 квітня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частини автомобіля марки Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_1, ? частини грошових коштів на рахунку № НОМЕР_4, тип DE03 стандарт, ? частини грошових коштів на рахунку № НОМЕР_3, тип DE03 стандарт, відкритих 20 вересня 2011 року в ПАТ КБ «Приват Банк». Виключено зі складу спадкового майна, яке підлягає спадкуванню за законом після смерті ОСОБА_10, наступне майно: ? частини автомобіля марки Lexus RX350, державний номерний знак НОМЕР_1, ? частини грошових коштів на рахунку № НОМЕР_4, тип DE03 стандарт, ? частини грошових коштів на рахунку № НОМЕР_3, тип DE03 стандарт, відкритих 20 вересня 2011 року в ПАТ КБ «Приват Банк». Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8 в дольовому порядку в відшкодування судових витрат по 1108,76 грн. з кожного. .( т. 3 а.с. 230-232)

Не погодившись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем у порушення норм ст.. 58,60 ЦПК України не надано доказів які б доводили зазначені позивачем обставини справи, а саме спільного проживання однією сім'єю, ведення сумісного господарства, наявності спільного бюджету. Судом першої інстанції не з'ясовані джерела надходження коштів за які було придбане спірне майно та здійсненні банківські вклади, а рішення суду ухвалено лише на припущеннях.

Також не погодившись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу , в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_7 у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б були підставою для задоволення позовних вимог, а надані нею письмові докази- фотографії, договори на туристичне обслуговування, видаткова накладна, прибутковий касовий ордер та товарні чеки не є доказами ведення спільного господарства з його батьком, наявності спільного бюджету проведення спільних витрат та придбання майна в інтересах сім'ї , однак суд на це уваги не звернув та не дав оцінки цим доказам.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався ст..ст. 60,61,70,74 СК України та виходив з доведеності факту проживання однією сім'єю ОСОБА_10 та ОСОБА_12 без реєстраціє шлюбу та наявності підстав для визнання за позивачем права власності на придбане за час приживання майно.

Однак з такими висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи і не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані , які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Ухвалене у справі рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 з 17.06.1961 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 у якому народилися доньки - ОСОБА_3, ОСОБА_8 та син ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла. До дня смерті ОСОБА_11 , шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 розірваний не був. Викладені обставини підтверджуються свідоцтвами про шлюб та про смерть ( т.1 а.с. 74, 92)

Згідно з довідками Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України у Сумській області від 06.08.2012 року та від 22 березня 2013 року за ОСОБА_10 09 серпня 2011 року зареєстровано автомобіль марки Lexus RХ 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , який ним був придбаний 04 серпня 2011 року за 696 186,18 грн. (т.1 а.с. 242, 141, т.2 а.с. 197 ) .

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15 березня 2013 року, 20 вересня 2011 року на ім'я ОСОБА_10 відкриті депозитні рахунки № НОМЕР_5, тип DE03 стандарт та № НОМЕР_3, тип DE03 стандарт з сумою вкладів по 30 443,01 доларів США кожний (т.1 а.с. 174, 244).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер .

З матеріалів позову вбачається, що позивачка заявила вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 , який помер з 05.04.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за собою права власності на 1/2 частину цього майна, посилаючись на ст.ст. 60, 70, 74 СК України.

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12, яка є обов'язковою для застосування всіма судами України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України ).

Таким чином, позивач мав надати суду належні та допустимі докази спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства , наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Однак ОСОБА_7 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту її спільного проживання з ОСОБА_10 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 05.04.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи , на підтвердження своїх вимог позивачка надала фотографії спільного відпочинку з ОСОБА_10 , договір на туристичне обслуговування, видаткову накладну, прибутковий косовий ордер, товарні чеки на придбання медикаментів, а також посилалася на покази свідків. (т.1 а.с. 25-43, т.2 а.с. 155-163)

Однак колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи договір на туристичне обслуговування, видаткова накладна, прибутковий косовий ордер, не можуть підтвердити факт спільного проживання , проведення спільних витрат та придбання майна в інтересах сім'ї , оскільки ці документи свідчать лише про оплату ОСОБА_7 туристичних послуг за договором, а будь-яких анкет на туристичне обслуговування в яких ОСОБА_10 зазначав ОСОБА_7 як свою дружину, суду надано не було, а тому посилання на ці докази є безпідставним. ( т.2 а.с. 154)

Надані суду товарні чеки на придбання медикаментів також не підтверджують факт спільного проживання та понесення спільних витрат, оскільки з них не можливо встановити особу, яка здійснювала оплату цих медикаментів, що позбавляє суд апеляційної інстанції вирішити питання про сплату позивачем ОСОБА_7 саме таких витрат. ( т.2 а.с. 160-163)

Фотографії спільного відпочинку, що містяться в матеріалах справи, не свідчать про спільне проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_10 однією сім'єю саме у період з квітня 2010 року по грудень 2011 року, а стосуються періоду 2000-2007 років, тобто в той період коли суд не може встановити факт спільного проживання однією сім'єю з огляду на вимоги ст. 74 СК України, оскільки ОСОБА_10 на цей час знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 (т. 1 а.с.25-43)

Наявність між сторонами взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю, суд першої інстанції обґрунтовував зокрема, показаннями свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

Однак колегія суддів оцінюючи показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 приходить до висновку , що ці показання свідків , які є колегами та друзями ОСОБА_10 не можуть бути прийняті до уваги як докази, оскільки вони не містять достатніх відомостей про факт спільного проживання однією сім'єю , ведення спільного побуту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 саме за період з 05 квітня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, а також тих обставин, що між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Також не містять відомостей про факт спільного проживання, ведення спільного побуту ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і пояснення свідка ОСОБА_18, яка є директором туристичної фірми і підтвердила лише факт надання ОСОБА_7 туристичних послуг.

Свідок ОСОБА_17, яка працювала у будинку ОСОБА_10 та виконувала роботи по господарству , підтвердила лише факт проживання ОСОБА_7 у будинку у 2010-2011 роках, та факт догляду за ОСОБА_10 на час його хвороби разом з його дітьми , однак факту спільного проживання, ведення спільного побуту нею підтверджено не було.

Не підтверджує достовірно проживання сторін однією сім'єю без шлюбу та набуття спільного майна і реєстрація місця проживання позивачки у будинку належному ОСОБА_10, оскільки сама реєстрація засвідчує лише те, що особа ОСОБА_7 проживала у будинку на момент смерті останнього.

Тобто, наведене свідчить, що між позивачкою ОСОБА_7 і померлим ОСОБА_10 не склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, та спростовує доводи позивачки про її спільне проживання з ним та ведення спільного господарства у зазначений нею період.

Крім того колегія суддів враховує що між подружжям, у порядку ст. ст. 60, 70, 74 СК України, ділиться те майно, набуте у шлюбі та/або під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, яке є наявним у натурі та перебуває у власності чоловіка та жінки.

Для встановлення таких обставин з'ясовується час набуття та джерело отримання коштів на придбання майна, що є об'єктом поділу.

На підтвердження факту спільного придбання в серпні 2011 року автомобіля Lexus RХ 350 та внесення грошових коштів на депозитні рахунки банку у вересні 2011 року позивач ОСОБА_7 надала копії звітів суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи- платника єдиного податку за 2010-2011 роки та довідку про заробітну плату (т.1 а.с. 23,24, 72)

Однак колегія суддів вважає, що наявні документи не є тими доказами , які б свідчили про наявність та розмір заробітної плати ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , чи про наявність інших джерел походження коштів, необхідних для оплати вартості автомобіля у розмірі 696 186,18 грн. та внесення 60 000 доларів СШ на депозитні рахунки.

Посилання суду першої інстанції на ті обставини, що позивачка ОСОБА_7 мала дохід у 2010році у розмірі 497 306 грн. , а у 2011 році - 451 004 грн. , а тим самим мала можливість спільно з ОСОБА_10, який також був підприємцем, придбати спірне майно , на думку колегії суддів є безпідставним, оскільки зазначені у звітах грошові кошти не є доходом ОСОБА_7 та ОСОБА_10, а є обсягом виручки від реалізації товарів за звітний період і ніяким чином не підтверджують отриманого ОСОБА_7 такого розміру доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Оскільки позивач ОСОБА_7 не надала суду доказів фінансової можливості самостійно чи спільними з ОСОБА_10 коштами сплачувати вартість автомобіля та внести на депозит грошові кошти у розмірі 60 000 доларів США, отже мало місце залучення для цього коштів, які не були спільними коштами , а саме коштів які ОСОБА_19 у липні та вересні 2011 року повернув ОСОБА_10 у розмірі 100 000 доларів США, а також коштів які були виручені ОСОБА_10 з продажу автомобіля марки Toyota Land Cruiser Prado, який знято з реєстраційного обліку 03 серпня 2011 року і який, у свою чергу, ОСОБА_10 придбав за рахунок продажу автомобіля марки Toyota Sequoia, придбаного у 2009 році. ( т.1 а.с. 242)

Ці обставини підтвердив у судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_19 , пояснивши , що він повернув ОСОБА_10 у 2011 році грошові кошти у сумі 100000 доларів США, які брав у нього в борг у 2008 році. (т.2 л.д. 198) , а також відповідач ОСОБА_5, який будучи допитаний у якості свідка , пояснив обставини придбання транспортних засобів його батьком.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що спірне майно було придбано приходько за кошти, які належали йому особисто , а не за сумісні з ОСОБА_7 кошти.

З огляду на вказану правову позицію Верховного Суду України, а також враховуючи висновки і мотиви, з яких були скасовані судові рішення викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.10.2014 року та 18.12.2013 року ( т.3 а.с. 15-17, т.2 а.с. 120-121) які є обов'язковими для суду апеляційної інстанції , колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту внесення спільних грошових коштів на придбання автомобіля та внесення грошових вкладів на депозит банку , а також не надано жодного доказу на наявність у ОСОБА_7 хоч якихось грошових коштів та джерел їх походження.

Крім того, позивачем не було представлено суду доказів про наявність у неї та ОСОБА_10 спільного бюджету, спільного господарства та побуту, проявів взаємної постійної турботи один про одного, а також виникнення інших конкретних прав та зобов'язань як у членів існуючої сім'ї в розумінні ст. 3 СК України.

Таким чином, колегія суддів враховуючи обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не проживали однією сім'єю, не мали усталені відносини, які притаманні подружжю, а тому суд першої інстанції прийшов до не вірного висновку про задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 05.04.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та з їх врахуванням перевіривши висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг щодо ухвалення оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального, а також відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити .

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 червня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третя особа- приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Репетун Олена Євгенівна про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності - відмовити

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -