Провадження № 2/161/3498/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.

з участю секретаря Лукашевич І.П.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свій позов мотивує тим, що 13 січня 2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №50002928, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати позивачеві кредит у розмірі 237761 грн. 02 коп., з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, кузов WVWZZZ3CZCP042361, рік випуску 2011, а він зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути відповідачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі, відповідно до умов договору.

08 липня 2015 року з відділу ДВС Святошинського РУЮ у м.Києві на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 18 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №819, відповідно до якого звернуто стягнення на вказаний автомобіль.

Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, так як не доведено безспірність заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача повного комплекту бухгалтерських документів. Також нотаріус не прийняв до уваги той факт, що подані розрахунки боргу по нарахованих штрафних санкціях не можуть бути підставою для їх стягнення та доказом безспірності грошових вимог. Крім того, сума у вимогах щодо повернення грошових коштів не співпадає із сумою яка зазначена у виконавчому написі. В силу ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» жодних письмових чи навіть усних повідомлень про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання він не отримував, а тому змушений був звернутися до суду з даним позовом та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 червня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №819, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб: марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер шассі (кузова рами)- WVWZZZ3CZCP042361, рік випуску 2001, колір чорний з реєстраційним номером АС4000ВС.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав заявлених у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що після отримання відповідачем вимоги від 03 квітня 2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості позивач не визнав вимог викладених у цьому повідомленні, а тому звернувся з листом-заявою до відповідача про надання розрахунків по заборгованості, що свідчить про наявність спорної суми боргу, крім того вважає, що штрафні санкції за договором нараховані невірно і документів про їх розрахунок нотаріусу при вчиненні нотаріального напису представлено не було.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Додатково суду пояснив, що позивач у позовній заяві не стверджує про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором, не надає розрахунку, з якого було видно, що у нього відсутня заборгованість чи існує спірна заборгованість, а тому підстав для задоволення позову немає.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 січня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №50002928, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надати позивачеві кредит у розмірі 237761 грн. 02 коп, що є еквівалентом 29539,20 дол. США на дату укладення договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою 9,90%, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер шассі (кузова рами)- WVWZZZ3CZCP042361, рік випуску 2001, колір чорний, а позивач зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути відповідачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору (а.с. 7-9).

На забезпечення виконання позивачем умов кредитного договору, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу №50002928 від 27 січня 2012 року, відповідно до змісту якого, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачем було передано в заставу вищевказаний транспортний засіб (а.с.42-43).

08 липня 2015 року з відділу ДВС Святошинського РУЮ у м.Києві на адресу позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №47933992 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 18 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №819, відповідно до якого звернуто стягнення на заставний автомобіль, що належить позивачеві (а.с.10-11).

Відповідно до п.5.3.3 договору застави транспортного засобу №50002829 від 27 січня 2012 року, у випадку невиконання (або часткового невиконання) заставодавцем своїх зобов'язань перед заставодержателем за кредитним договором та цим договором, нотаріус на вимогу заставодержателя здійснює виконавчий напис на цьому договорі. Заставодержатель направляє повідомлення про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету застави заставодержателю.

Згідно із п.3.2.1 Загальних умов кредитування до договору у випадку порушення позивачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць, відповідач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: зі зведених облікових виписках з рахунку клієнта ОСОБА_3 по вищезазначеному кредитному договору з лютого 2015 року позивач почав порушувати свої зобов'язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних платежів, взагалі перестав сплачувати щомісячні платежі (а.с.47-50). Даний факт підтвердив в судовому засіданні представник позивача.

Частина 1 статті 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає, що обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.

Таким чином, у зв'язку з систематичним невиконанням позивачем умов кредитного договору, на підставі ст.27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідачем 03 квітня 2015 року було направлено вимогу-повідомлення позивачу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №5002829 від 13 січня 2012 року (а.с. 59).

Окрім того, вищезазначена вимога-повідомлення була отримана позивачем 16 квітня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 60).

Таким чином, позивач був ознайомлений із п.3.2 умов кредитного договору, яким передбачено, що сторони погоджуються, що компанія має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк більше, ніж 30 календарних днів.

Згідно п.3.3 кредитного договору позивач зобов'язаний повернути відповідачеві у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосовуванню (сума до повернення позичальником розраховується відповідачем і вказується у повідомленні відповідача) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб).

Отже, у зв'язку з неповерненням суми кредиту та заборгованості за кредитним договором згідно вимоги-повідомлення відповідача у 30-денний термін, останній правомірно звернувся 16 червня 2015 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з метою вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Перевага застави перед іншими способами забезпечення виконання зобов`язання полягає в тому, що кредитора застава забезпечує збереження в боржника майна, за рахунок якого останній зможе розрахуватись з ним у разі невиконання зобов`язань. Однак, ЦК України регулює загальні питання застави, як способу забезпечення виконання зобов`язань у цивільних відносинах. Детально ці питання врегульовано Законом України "Про заставу".

І відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу", звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

При цьому, згідно ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Ці дві правові норми суперечать одна другій. Проте, у ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону України вказано, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки, Закон України "Про заставу" було прийнято 02.10.1992 року, зі змінами до його ст. 20 від 15.05.2003 року, а Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" прийнято 18.11.2003 року, то прерогатива за нормами даного Закону України Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", тобто звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути здійснене і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Саме про це зазначено у п.5.4 Договору застави транспортного засобу.

У главі 14 Закону України "Про нотаріат" регламентовано правила вчинення виконавчих написів.

Так, відповідно до ст.87 вказаного Закону - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У ст. 88 Закону України "Про нотаріат" говориться, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Із оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Відповідно до п.1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису по виконанню нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Як видно з відзиву у справі приватного нотаріуса ОСОБА_4, який міститься в матеріалах справи (а.с. 38-39), для одержання виконавчого напису йому було надано: заяву про вчинення виконавчого напису; кредитний договір; договір застави транспортного засобу; несплачені рахунки; зведену виписку з особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та відмітки про те, що заборгованість на день звернення за виконавчим документом не погашена; лист який направлявся боржнику з вимогою про погашення заборгованості; повідомлення поштового відділення про відправлення листа боржнику та довіреність представника стягувача.

Копії всіх зазначених нотаріусом документів ним були надані суду, однак жоден із вказаних документів не свідчить про безспірність заборгованості, оскільки про безспірність заборгованості можуть говорити докази, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір; такими документами, на думку суду, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до норм ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не виписка з особового рахунку боржника, з якої не видно ні несплачених чергових платежів (прострочених відсотків та простроченої суми основного боргу), ні розрахунку штрафних санкцій; ні витрат, понесених Компанією з метою повернення простроченої заборгованості; ні розрахунку компенсації страхових платежів, на які претендував заявник - ТОВ "Порше Мобіліті" у своїй заяві про вчинення виконавчого напису.

Оскільки безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, то і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус здійснює виконавчий напис, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі, тому за вказаних обставин, відсутні підстави вважати, що заборгованість була безспірною.

Про те, що заборгованість не була безспірною свідчить і той факт, що після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту, позивач на адресу відповідача надіслав вимогу щодо надання розрахунку суми платежів, що підлягають сплаті, а також висловив намір звертатися до суду за захистом порушених прав.

Вказані обставини свідчать про наявність спірної заборгованості, яка не була врахована приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, а тому суд дійшов висновку про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 червня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №819, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб: марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер шассі(кузова рами) - WVWZZZ3CZCP042361, рік випуску 2001, колір чорний з реєстраційним номером АС4000ВС.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України на підставі Закону України "Про нотаріат", Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29 червня 1999 року № 1172, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 червня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №819, за яким звернуто стягнення на транспортний засіб: марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер шассі(кузова рами) - WVWZZZ3CZCP042361, рік випуску 2001, колір чорний з реєстраційним номером АС4000ВС та за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" у розмірі заборгованості в сумі 452 684 грн. 57 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" на користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.М.Присяжнюк