Справа № 369/6274/15-ц
04.09.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 27 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто усної згоди щодо укладення у майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку № 17, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Болгарська.
На підтвердження своїх намірів щодо купівлі вказаного житлового будинку, позивачем було сплачено відповідачу грошову суму у розмірі 200000 доларів США в рахунок часткової оплати за майно, про що відповідачем власноручно складено відповідну розписку.
В свою чергу відповідач ознайомила позивача із оригіналами правовстановлюючих документів на зазначене майно та надала йому копії вказаних документів.
Станом на сьогоднішній день, житловий будинок позивачу не переданий, від укладення договору купівлі-продажу відповідач усіляко ухиляється, сплачену позивачем у якості авансу грошову суму у розмірі 200000 доларів США, що в еквіваленті складає 4216000 грн. так і не повернуто.
На чисельні звернення позивача відповідач не реагує, добровільного отримані нею грошові кошти не повертає.
На думку позивача, вказані кошти отримані відповідачем підлягають поверненню, оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти договір у майбутньому, то передані кошти є авансом.
Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4216000 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася.
За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
За правилами ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах встановлених попереднім договором.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями ст. 657 ЦК України передбачено, що догові купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Статтею 203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Зважаючи на ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Зважаючи на положення ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.
Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Виходячи зі змісту ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Судом установлено, що 27 жовтня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було досягнуто усної згоди щодо укладення у майбутньому договору купівлі-продажу житлового будинку № 17, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Болгарська.
На підтвердження своїх намірів щодо купівлі вказаного житлового будинку, позивачем було сплачено відповідачу грошову суму у розмірі 200000 доларів США в рахунок часткової оплати за майно, про що відповідачем власноручно складено відповідну розписку.
Станом на сьогоднішній день, житловий будинок позивачу не переданий, від укладення договору купівлі-продажу відповідач усіляко ухиляється, сплачену позивачем грошову суму у розмірі 200000 доларів США, що в еквіваленті складає 4216000 грн. не повертає
Аналізуючи вище перелічені правові норми у розрізі наданих доказів, суд приходить до наступних висновків.
Так між сторонами фактично був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку № 17, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Болгарська на виконання якого, позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 200000 доларів США, що за курсом НБУ становить 4216000 грн. Вказана обставина підтверджується власноручною розпискою відповідача наявною в матеріалах справи (а.с.10).
Вказаний правочин є нікчемним, оскільки сторонами недодержана вимога закону про нотаріальне посвідчення цього договору, а відтак він не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Таким чином в даному випадку слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та повернути позивачу отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 4216000 грн., стягнувши вказану суму з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 203, 215, 216, 220, 635, 655, 657 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4216000 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя А.Я. Волчко