АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4738/14-ц 22-ц/774/704/К/15
Справа № 215/4738/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/704/К/15 інстанції - Лиходєдов А.В.
Категорія № 50 (4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Грищенко Н.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем мають повнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на бюджетній основі в Інституті фізичної культури та здоров'я Східноєвропейського національного університету ім. Лесі Українки, на денній формі навчання. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, а вона самотужки не в змозі утримувати дитину, оскільки їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тому просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку до закінчення нею учбового закладу - 30 червня 2017 року, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини його доходів, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.08.2014 р. до закінчення навчання, тобто по 30.06.2017 р., за виключенням часу канікул. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем у справі, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з ким проживає дитина, яка продовжує навчання, а його донька проживає у гуртожитку за місцем навчання, тобто окремо від позивача. Крім того, суд дійшов помилкового висновку щодо його можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом, та не взяв до уваги, що він хворіє, в нього на утриманні знаходяться неповнолітній син ОСОБА_6, непрацездатна матір та рідна сестра-інвалід. Однак при цьому він згоден щоб з нього були стягнуті аліменти у розмірі 1/8 частини усіх його доходів, але на користь дочки, а не колишньої дружини.

В своїх запереченнях позивач ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Інституті фізичної культури та здоров'я Східноєвропейського національного університету ім. Лесі України на відділенні, на бюджетній основі, отримує стипендію у розмірі 857 грн. та потребує матеріальної допомоги.

Позивач самостійно не може утримувати дитину, так як отримує середній дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 2643 грн..

Відповідач ОСОБА_2 працює на ПАТ "Півнінчий ГЗК" та довідку на підтвердження розміру свого доходу не надав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. ст. 182, 200 СК України, та враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище дитини, одержуючої стипендію в розмірі 857 грн. 02 коп., матеріальне становище позивача, яка має середній заробіток 2643,28 грн., мінімальний прожитковий мінімум для дитини, що продовжує навчання, який складає 1218 грн., так як вона досягла повноліття, а також матеріальне становище і стан здоров'я відповідача, маючого на утриманні неповнолітню дитину та матір пенсіонерку, яких він повинен утримувати відповідно до норм Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти щомісячно, у розмірі 1/6 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за виключенням часу канікул дитини, що навчається.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів оскаржуване рішення вимогам вищезазначеної статті не відповідає.

Так, частиною 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України).

Якщо позов заявлений одним із батьків, з яким проживають повнолітні дочка, син, суд може залучити до участі у справі дочку, сина, на користь яких стягуються аліменти, а не на того з батьків, хто подав позов. Стягнутими аліментами буде розпоряджатися повнолітній син, дочка, оскільки вони володіють повною цивільною і процесуальною дієздатністю.

Сторонами за справою можуть бути як позивачем один із батьків, так і повнолітні дочка, син, відповідачем другий з батьків. У тому випадку, якщо позов заявлено одним із батьків, а суд притягнув до участі у справі сина, дочку, то вони є співучасниками.

Як убачається із матеріалів справи, донька сторін ОСОБА_5 навчається в Інституті фізичної культури та здоров'я Східноєвропейського національного університету ім. Лесі Українки, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та мешкає у гуртожитку. Позивач ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 199 Сімейного Кодексу України оскільки ОСОБА_4 зі своєю повнолітньою донькою не мешкає, то у неї відсутнє і право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦПК України фізичні особи, які досягли повноліття можуть особисто здійснювати свої процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Частиною 1 ст. 37 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема довіреністю фізичної особи, посвідченою нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання (ч.ч. 1,2 ст. 42 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не наділена правом представляти інтереси своєї повнолітньої доньки в суді відповідно до положень ст. 42 ЦПК України, ОСОБА_5 взагалі не залучена до участі у справі, колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_4 є неналежним позивачем, а тому її позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у певному розмірі на користь повнолітньої доньки, у зв'язку з її навчанням, оскільки остання не залучена до участі у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: