АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/3603/15 Головуючий 1-ої інстанції - Курганникова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі її представника ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ Харківської області, яку вподальшому уточнила та просила визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2014 року, ВП 42441359; визнати недійсною постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.03.2014 року, ВП 42441359; визнати недійсною постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 20.03.2014 року, ВП 42441359; витребувати у ВДВС Чугуївського МУЮ Харківської області копію постанови від 11.03.2013 року у виконавчому провадженні № 36909833; визнати незаконним та скасувати арешт, накладений на її майно відповідно до постанови Відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції від 11.03.2013 року, ВП 36909833; Визнати незаконними та скасувати дії державного виконавця, здійснені щодо виконання виконавчого листа від 22.11.2012 року у справі 2020/7925/2012, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова, та дії щодо виконання виконавчих проваджень щодо стягнення виконавчого збору та щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, що є похідними від виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що 25.10.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ТОВ УФА «Верус» на користь ПАТ «Приватбанк» за кредитним договором.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист від 06.11.2012 року, в якому було вказано ідентифікаційний номер її, а прізвище «ОСОБА_1»

Нею було подано скаргу на дії державного виконавця під час виконання виконавчого листа від 22.11.2012 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2014 року визнано вказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню,

Вказаною ухвалою встановлено, що у виконавчому листі від 22.11.2012 року у справі № 2020/7925/2012 допущена помилка, а саме прізвище боржника вказано як «ОСОБА_1» замість вірного «ОСОБА_1»

У зв'язку з викладеним вона зазначає, що всі дії державного виконавця щодо виконання зазначеного виконавчого листа та похідних проваджень від нього (стягнення виконавчого збору, тощо), не відповідають законодавству та мають бути визнані недійсними.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та постановлення нової якою задовольнити її скаргу в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного:

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що фактів порушення державним виконавцем законодавства при виконанні рішення суду не виявлено.

При цьому суд прийняв до уваги, що виконавче провадження було відкрите відносно саме тієї особи, з якої за рішенням суду було стягнуто суму заборгованості, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13 березня 2014 року окрім прізвища, ім'я та по батькові відображені інші анкетні данні - дата народження боржника, місце його реєстрації та номер ідентифікаційного кода.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах та є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, вимогам ст. 57, 59, 64, 387 ЦПК України та положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Розглядом справи встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2012 року стягнуто заборгованість за кредитним договором №DN81АRО3110154 з ОСОБА_4, на підставі чого було видано виконавчий лист, в якому з помилкою зазначено прізвище боржника.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року виконавчий лист по вказаній справі визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказаною ухвалою встановлено, що у виконавчому документі допущена помилка, а саме прізвище боржника вказано як «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року заяву про виправлення описки представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому рішенні задоволено у повному обсязі, виправлено описку в прізвищі «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1»

За вимогами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 3 ст. 387 ЦПК України визначено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до роз'яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у постанові «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» від 07.02.2014 № 6, що містяться у п.п.3 при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Як відмічено у п. 21 тієї ж постанови пленуму, при невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону про виконавче провадження, заявникові роз'яснюється право на звернення до суду, який видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність до закону. Зазначене питання вирішується судом на підставі статті 369 ЦПК, а якщо відсутні відповідні відомості в судовому рішенні - то відповідно до вимог статті 220 ЦПК.

Ухвалою суду від 18 грудня 2014 року внесено виправлення у рішення від 25 жовтня 2012 року щодо прізвища відповідача.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням дійсних обставин справи, обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги заявника, оскільки державний виконавець діяв у межах своїх повноважень при виконанні рішення, а ОСОБА_1 не довела того факту, що діями виконавця, які остання оскаржує, були порушені її права чи свободи.

Тож, виконавши вимоги цивільного судочинства, суд вирішив справу згідно із законом та постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319, 325, 361 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -