РІШЕННЯ

іменем України

"04" вересня 2015 р. 145/130/15-ц

2/145/220/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІII ступенів - ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Тиврівської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів та ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 10 грудня 2014 року о 15 год. в загальноосвітній школі І- III ступеня смт. Тиврова на уроці трудового навчання між учнями 6 класу, її сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, виникла суперечка, під час якої ОСОБА_8 наніс удар в область голови її синові. Дана подія сталася в присутності учнів 6-А та 6-Б класів, а також вчителя трудового навчання ОСОБА_9.

Внаслідок нанесеного удару її синові заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ, струсу мозку, гематоми повік правого ока, ангіоспазму сітківки обох очей.

10 грудня 2014 року складено акт про нещасний випадок, що стався з учнем б класу Тиврівської ЗОШ 1ІII ступенів ОСОБА_7

Її синові була надана первинна медична допомога в Тиврівській ЦРЛ. В подальшому, з 11 грудня 2014 року по 24 грудня 2014 року, її син перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Вінницької обласної клінічної дитячої лікарні.

Внаслідок протиправних дій учня ОСОБА_8 їй завдана матеріальна та моральна шкода.

Матеріальна шкода полягає в її витратах на лікування та проїзд до лікарні.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 14757, її синові призначалися медикаменти, перераховані в даній виписці, які вона купувала за власний рахунок.

Загальна сума витрат на лікування згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого та чеків і накладних на медикаменти, які підтверджують ту обставину, що вона купувала медикаменти за власний рахунок, становить 2905 грн. 98 коп. В перший день лікування ОСОБА_4 дав їй 800 грн. Тому загальну суму витрат на придбання медикаментів вона зменшує на 800 грн., загальна сума витрат на лікування та обстеження сина становить 2105 грн. 98 коп. (2905,98 - 800) . Таблетки «мексіприн», які згідно виписки призначалися її синові в період з 16.12.2014 р. по 24.12.2014 року та з 25.12. 2014 р. протягом 16 днів вона до витрат не включає, так як даний препарат купив ОСОБА_4

Крім витрат на лікування, до майнової шкоди належать витрати на проїзд до лікарні з смт Тиврів у Вінницю і назад. На проїзд вона витратила 242 грн. 44 коп., що стверджується квитками на автобус. Транспортні витрати по місту становлять 52 грн.

Отже, в цілому понесені нею майнові витрати на лікування сина та транспортні витрати становлять 2400 грн. 42 коп.

Крім того, протиправними діями малолітнього ОСОБА_8 їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона перенесла моральні страждання через ушкодження здоровя її сина. Він тривалий час перебував на лікуванні в Вінниці, вона хвилювалася за стан його здоровя, бачила, як він страждає, переносить фізичний біль. В неї, крім сина ОСОБА_7, на утриманні ще двоє дітей, меншій дитині всього два роки. Вона змушена була залишати свою маленьку дитину, щоб перебувати в лікарні з сином ОСОБА_7 Переживання за меншу дитину додали їй ще більших моральних страждань. Моральну шкоду вона оцінює в пять тисяч гривень і претендує на її відшкодування.

Згідно ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років) відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до ч.2 ст.1178 ЦК України, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, ці заклади зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їх вини.

10 грудня 2014 року складено акт № 1 дирекцією Тиврівської ЗОШ І- III ступенів складено акт про нещасний випадок, що стався з її сином. Отже, навчальний заклад по суті визнав наявність своєї вини в настанні даної події.

Згідно ч. 4 ст. 1178 ЦК України, якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків, так і з вини навчального закладу, такі заклади та батьки зобов'язані відшкодувати шкоду у частках, які визначені за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Вона вважає, що вина батьків в тому, що сталося полягає в недостатньому вихованні сина ОСОБА_8 Тим більше, що це не перший випадок, коли він побив свого однокласника.

Вина навчального закладу полягає в тому, що подія сталася на уроці і учитель не зумів її попередити.

Добровільно відшкодувати шкоду в повному обсязі ні батьки ОСОБА_8, ні навчальний заклад не бажають, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

На її думку, відповідачі зобов'язані відшкодувати матеріальну та моральну шкоду в рівних частках.

Просить стягнути з ОСОБА_4 та відділу освіти Тиврівської державної райадміністрації на її користь 2400 грн. 42 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди в рівних частках, судові витрати і витрати на юридичну допомогу згідно квитанцій.

Ухвалою від 26.03.2015 р. неналежного відповідача (відділ освіти Тиврівської РДА) замінено належним - Тиврівською загальноосвітньою школою І-ІII ступенів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить його задоволити , оскільки шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла 14 років) відшкодовується її батьками, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою; якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, цей заклад зобовязаний відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їх вини.

Представник відповідача ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІII ступенів ОСОБА_3 позов не визнав, вважає його необґрунтованим щодо визнання Тиврівської ОСОБА_10 ст. відповідачем, просить відмовити у його задоволенні в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди Тиврівською загальноосвітньою школою.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 позов не визнали. ОСОБА_4 вважає, що з дружиною сумлінно виконують батьківські обов'язки щодо сина ОСОБА_8 Заподіяна шкода - не є наслідком їхнього виховання.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до ч.2 статті 1178 ЦК України, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Відповідно до ч.4 статті 1178 ЦК України, якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобов'язані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Судом встановлено, що 10 грудня 2014 року о 15 год. в загальноосвітній школі І- III ступеня смт. Тиврова на уроці трудового навчання в присутності учнів 6-А та 6-Б класів, а також вчителя трудового навчання ОСОБА_9, під час суперечки учень ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, наніс удар в область голови ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 грудня 2014 року комісією складено акт про нещасний випадок, що стався з учнем 6 класу Тиврівської ЗОШ ІІII ступенів ОСОБА_7 (а.с.3).

Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої ЧМТ, струсу мозку, гематоми повік правого ока, ангіоспазму сітківки обох очей, що стверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.10-11).

Первинну медичну допомогу йому надано в Тиврівській ЦРЛ (а.с.51).

В подальшому, з 11 грудня 2014 року по 24 грудня 2014 року, ОСОБА_7 перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Вінницької обласної клінічної дитячої лікарні.

Внаслідок протиправних дій учня ІНФОРМАЦІЯ_3, яка полягає у витратах на лікування та проїзд до лікарні.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 14757 (а.с.10-11) ОСОБА_7 призначалися медикаменти. Позивачка ОСОБА_6 купувала їх за власний рахунок.

Загальна сума витрат на лікування становить 2905 грн. 98 коп., що стверджується чеками і накладними на медикаменти. (а.с.4-5).

Відповідач ОСОБА_4 добровільно дав ОСОБА_6 800 грн., що не заперечується позивачкою, а тому загальна суму витрат на придбання медикаментів, лікування та обстеження сина становить 2105 грн. 98 коп. (2905,98 - 800).

Крім витрат на лікування, до майнової шкоди належать витрати на проїзд до лікарні з смт Тиврів у м.Вінницю і назад, на що ОСОБА_6 витратила 242 грн. 44 коп., що стверджується квитками на автобус. Транспортні витрати по місту становлять 52 грн.

Отже, майнові витрати на лікування сина та транспортні витрати, які понесла позивачка, становлять 2400 грн. 42 коп.

Крім того, протиправними діями малолітнього ОСОБА_8 позивачці завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона перенесла моральні страждання через ушкодження здоровя її сина. Він тривалий час перебував на лікуванні в Вінниці, ОСОБА_6 хвилювалася за стан його здоровя, бачила, як він страждає, переносить фізичний біль. В неї, крім сина ОСОБА_7, на утриманні ще двоє дітей, меншій дитині всього два роки. Вона змушена була залишати свою маленьку дитину, щоб перебувати в лікарні з сином ОСОБА_7 Переживання за меншу дитину додали їй ще більших моральних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в пять тисяч гривень.

Суд, враховуючи викладене, характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, вважає за доцільне задоволити позовні вимоги про стягнення майнової шкоди повністю, а моральної шкоди частково, у розмірі 3000 грн.

Суд вважає, що шкода, завдана малолітнім ОСОБА_8 підлягає стягненню з відповідачів, так як завдана як з вини батьків, так і з вини навчального закладу, і ними не доведено, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення ними виховання та нагляду за малолітньою особою.

Також суд вважає, що посилання відповідача ОСОБА_4 на довідку Тиврівського РВ УМВС України у Вінницькій області №563 від 16.02.2015 р. про те, що ОСОБА_4 не притягувався до адміністративної відповідальності у звязку із неналежним виконанням своїх батьківських обовязків щодо сина ОСОБА_8 (а.с.42), довідку Тиврівської селищної ради №585 від 16.02.2015 р. (а.с.43) про те, що компрометуючих матеріалів на ОСОБА_4 у виконкомі немає, акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_8 (а.с.44), як на підставу своїх заперечень є безпідставними, оскільки не доводять в повному обсязі того, що заподіяна шкода не є наслідком несумлінного здійснення батьками виховання та нагляду за малолітнім сином.

Вина навчального закладу полягає в тому, що під час перебування під наглядом педагога загальноосвітньої школи І- III ступеня смт Тиврова, а саме вчителя трудового навчання ОСОБА_9, під час уроку малолітній ОСОБА_8 завдав шкоди малолітньому ОСОБА_7, що стверджується висновком комісії департаменту освіти і науки Вінницької облдержадміністрації (а.с.48-49), відповідно до якого встановлено, що вчителем трудового навчання ОСОБА_9 було порушено п.3.4. Посадової інструкції учителя, затвердженої директором ОСОБА_10 ст. смт Тиврів ОСОБА_11 01.09.2010 року; п.4.6.1. Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 р. №563, та Наказу по ЗОШ І-ІІ ст. смт Тиврів від 15.01.2015 р. №2/вдс, відповідно до якого вчителю трудового навчання ОСОБА_9 винесено догану.

При визначенні частки у відшкодуванні шкоди відповідачами суд враховує, що батьки малолітнього ОСОБА_8 позивачу ОСОБА_6 у перший день лікування її сина передали 800 грн., та препарат «Мексіприн», який призначався ОСОБА_7 в період з 16.12.2014 р. по 24.12.2014 року та з 25.12. 2014 р. протягом 16 днів, також придбав ОСОБА_4 за свої кошти, однак ні вчитель трудового навчання ОСОБА_9, ані інші педагоги Тиврівської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів не піклувалися щодо ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_6

Позивачка ОСОБА_6 понесла судові витрати на юридичну допомогу у сумі 900 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачам - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, ст. 1178 України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди ," -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 800 грн. на відшкодування майнової шкоди та 1000 гривень моральної шкоди, а також судові витрати у сумі 274,46 грн., всього 2074,46 (дві тисячі сімдесят чотири) грн. 46 коп.

Стягнути з Тиврівської загальноосвітньої школи І-ІII ступенів на користь ОСОБА_6 1600 грн. 42 коп. на відшкодування майнової шкоди та 2000 гривень моральної шкоди, а також судові витрати у сумі 553,20 грн., а всього 4153,62 (чотири тисячі сто п'ятдесят три) грн. 62 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.