_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/712/14-ц
Провадження № 2/520/1860/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1.

Представник позивача посилається на те, що 26.03.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № ODG0GA00000082. Відповідно кредитного договору банк надав ОСОБА_4 кредит у вигляді кредитної ліні у розмірі 47569.00 доларів США строком до 23.03.2017 року, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами строки та а порядку встановлених кредитним договором. 26.03.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_5 уклали договір іпотеки № ODG0GA00000082. Згідно з договору іпотеки ОСОБА_5 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 55.30 кв.м. житловою площею 16.80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить іпотекодателю на праві власності на підставі рішення суду від 08.06.2006 року.

28.02.2013 року рішення Київського районного суду м.Одеси позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення та виселення задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODG0GA00000082 від 26.03.2007 року звернуто стягнення на квартиру за адресою:АДРЕСА_1 та виселено відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири. Згідно довідки про склад родини та прописки у квартирі проживають та зареєстровані відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Позивач просить позов задовольнити.

Представник відповідачів позовні вимоги не визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню .

У судовому засіданні встановлено, що 26.03.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № ODG0GA00000082. Відповідно кредитного договору банк надав ОСОБА_4 кредит у вигляді кредитної ліні у розмірі 47569.00 доларів США строком до 23.03.2017 року, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку встановленому кредитним договором. 26.03.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_5 уклали договір іпотеки № ODG0GA00000082. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_5 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 55.30 кв.м. житловою площею 16.80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить іпотекодателю на праві власності на підставі рішення суду від 08.06.2006 року.

28.02.2013 року рішенням Київського районного суду м.Одеси позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення та виселення задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODG0GA00000082 від 26.03.2007 року звернуто стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та виселено відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири.

Відповідно до Закону України .«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.14 (Відомості Верховної Ради (ВЗР), 2014, № 28, ст.940) протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Таким чином, на іпотечне майно відповідно до цього Закону на даний час не може бути звернуто стягнення, іпотечне майно не може бути примусово реалізовано.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідачі є родичами власника квартири, що підтверджується відповідними документами (а.с. 93-103)

Позивачем до суду представлено реєстр поштових відправлень - претензій до боржників, де у числі адресатів зазначені ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 (а.с. 17,18), ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с. 15). Не є зрозумілим, які саме претензії висувалися до визначених осіб, чи отримували вони дані претензії. Таким чином, позивачем не виконані вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

У матеріалах справи знаходиться довідка - виписка з домової книги про склад сім»ї та реєстрацію (а.с. 19), в якій зазначено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року; ОСОБА_1 - з 2003 року року. Тобто наявність реєстрації ОСОБА_1 не завадила укладенню 26.03.2007 року договору іпотеки № ODG0GA00000082. У п. 12.9. Договору зазначено, що особи, які мешкають або зареєстровані у Предметі іпотеки (при їх наявності), дали згоду на їх виселення. Але ніякими письмовими доказами дана згода не підтверджена.

До суду надана довідка Головного управління Національної гвардії України, яка свідчить, що старший солдат ОСОБА_3 дійсно в період з 01.10.2014 року по теперішній час безпосередньо бере участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції.

Позивачем не доведено, що проживання відповідачів в іпотечній квартирі порушує права позивача.

Що стосується позову у частині щодо «виселення ...інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки)», то у даній частині позов не може бути задоволено на підставі невизначеності осіб, які підлягають виселенню.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість позиції у справі, тому в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з квартири за адресою: АДРЕСА_1-відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Коваленко О. Б.