Справа № 761/9833/14-ц
Провадження №2/761/179/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 січня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарях Туровській О.М., Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції, про звільнення від обов'язку утримувати дитину, яка усиновлена та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 25 березня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, про звільнення від обов'язку утримувати дитину, яка усиновлена та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи із 16 липня 2003 року на підставі виконавчого листа від 25 липня 2003 року у справі № 2-507/2003, виданого Христинівським районним судом Черкаської області, з нього на користь Відповідача стягуються аліменти на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття. Зауважує, що у період із 2005 року до квітня 2008 року він сплачував заборгованість по аліментах на рахунок Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області. Зазначає, що у квітні 2008 року він звернувся до Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області з питання щодо інформації про місце проживання Відповідача і чи отримані нею перераховані ним аліменти. Стверджує, що у відповідь на його звернення, йому повідомили, що Відповідачем кошти отримано і, що вона забрала виконавчий лист та відмовилася від аліментів. Зазначив, що у зв'язку з цим, починаючи з травня 2008 року, він не платив аліменти на сина. Однак, у грудні 2013 року у Відділі державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області йому повідомили про заяву Відповідача про стягнення з нього заборгованості по аліментах, починаючи із 01 січня 2009 року, яка станом на 31 грудня 2013 року складає 17 200 грн. 85 коп. Із розміром вказаної заборгованості не погоджується, оскільки у справі відсутній оригінал виконавчого листа. Вважає, що Відповідач без поважних причин не пред'явила виконавчий лист до виконання, крім того, посилаючись на статтю 194 Сімейного кодексу України зауважив, що аліменти можуть бути стягнуті за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Крім того також зазначив, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усиновлено громадянином України ОСОБА_5, на що Позивачем було надано дозвіл. Просив суд ухвалити судове рішення, яким звільнити його від обов'язку утримувати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11 березня 2013 року, а також звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 17 200 грн. 85 коп. та відшкодувати судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

У судовому засіданні Позивач позов підтримав. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково. Просила суд у задоволенні позовних вимог щодо звільнення Позивача від сплати заборгованості по аліментах відмовити, оскільки вона ніколи не зверталася із заявою до Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області про відмову від стягнення з Позивача аліментів та виконавчий лист не забирала.

Представник Третьої особи у судове засідання не з'явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши думку Позивача та Відповідача, які не заперечували щодо розгляду справи у відсутність представника Третьої особи, вбачає за можливе розгляд справи у відсутність останнього, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що Христинівським районним судом Черкаської області 02 серпня 2006 року видано дублікат виконавчого листа№ 2-507/2003 про стягнення аліментів із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2, на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с., а.с. 43-44).

Згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції Діденка М.М. від 19 листопада 2013 року, у зв'язку зі зміною місця проживання боржника ОСОБА_1, виконавче провадження закінчено, а дублікат виконавчого листа № 2-507/2003 від 02 серпня 2006 року, виданий Христинівським районним судом Черкаської області, направлено за належністю до Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 41, 42).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Хлопотіним В.М. 03 грудня 2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41002504 з виконання виконавчого листа № 2-507/2003, дублікат якого виданий 02 серпня 2006 року Христинівським районним судом Черкаської області. За змістом вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження, вбачається, що документ на підставі якого було видано виконавчий документ набрав чинності 02 серпня 2013 року і, що заява про примусове виконання подана 29 листопада 2013 року (а.с. 39).

Відповідно до розрахунку за виконавчим провадженням № 41002504 від 03 грудня 2013 року, здійсненого державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області Хлопотіним В.М. 10 січня 2014 року (вих. № 3/827-14 від 20 лютого 2014 року), за період з 01 січня 2009 року до 31 грудня 2013 року, у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 заборгованість по аліментах на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, становить 23 698 грн. 87 коп. (а.с., а.с. 28-30).

Відповідно до частин другої та третьої статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

У позовній заяві Позивач зазначив, що припинив сплачувати на користь Відповідача аліменти на сина ОСОБА_3, оскільки у квітні 2008 року у Відділі державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області йому повідомили, що Відповідач забрала виконавчий лист та відмовилася від аліментів, проте, належними доказами вказані обставини не підтвердив. Разом з тим, Відповідач у судовому засіданні заперечувала вказаний факт, мотивуючи тим, що заяву про відмову від стягнення аліментів із Позивача вона ніколи не подавала.

Крім того, із матеріалів справи виконавчого провадження № 41002504, копію якої надано Третьою особою, не вбачається, що Відповідач зверталася до Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області із заявою про відмову від стягнення з Позивача на її користь аліментів на сина ОСОБА_3. Натомість, Відповідач 07 грудня 2013 року звернулася до Відділу державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області із заявою про стягнення з Позивача заборгованості за аліментами, починаючи з 01 січня 2009 року (а.с. 52).

З урахуванням викладеного, виходячи зі змісту статті 197 Сімейного кодексу України, беручи до уваги фактичні обставини справи, встановлені судом, суд прийшов до висновку, що правових підстав для звільнення Позивача від сплати заборгованості за аліментами, немає.

Крім того, Позивач просить суд ухвалити судове рішення, яким звільнити його від обов'язку утримувати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11 березня 2013 року.

Вказана позовна вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року по справі № 761/4307/13-ц, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, усиновлено громадянином України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказане судове рішення набрало законної сили 21 березня 2013 року.

Судом встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року по справі № 761/4307/13-ц, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Христинівського районного управління юстиції у Черкаській області, внесено зміни до актового запису від 19 квітня 2001 року № 35 про народження ОСОБА_3, де відповідно до Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1, виданого повторно 15 червня 2013 року, прізвище усиновленої дитини зазначено «ОСОБА_3», по-батькові «ОСОБА_3», батьком усиновленої дитини зазначено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець м. Києва (а.с. 16).

За змістом частини першої статті 217 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.

Зі слів Позивача, останній надав згоду на усиновлення його сина. Вказаний факт не заперечувався Відповідачем.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 232 Сімейного кодексу України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням.

З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням.

Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині щодо звільнення Позивача від обов'язку утримувати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є такою, що ґрунтується на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягає задоволенню.

За таких обставин, починаючи із 21 березня 2013 року стягнення аліментів із Позивача на користь Відповідача на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2003 року у цивільній справі № 2-507/2003, має бути припинено, у зв'язку із усиновленням дитини ОСОБА_3.

З урахування викладеного, на підставі статей 197, 217, 232 Сімейного кодексу України, статей 10, 11, 13, 57, 60, 61, 209, 212- 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділ державної виконавчої служби Теплицького районного управління юстиції, про звільнення від обов'язку утримувати дитину, яка усиновлена та звільнення від сплати заборгованості по аліментах - з а д о в о л ь н и т и частково.

Припинити, починаючи із 21 березня 2013 року, стягнення аліментів із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2, на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на підставі рішення Христівського районного суду Черкаської області від 25 липня 2003 року у цивільній справі № 2-507/2003, у зв'язку із усиновленням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відкликати виконавчий лист № 2-507/2003, дублікат якого виданий Христівським районним судом Черкаської області від 02 серпня 2006 року, про стягнення аліментів із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2, на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без виконання, після сплати заборгованості по аліментах, для приєднання до матеріалів цивільної справи № 761/9833/14-ц, у зв'язку з ухваленням по справі нового рішення про припинення стягнення аліментів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :