Справа № 404/4286/15-ц
Номер провадження 2/404/2689/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі:

головуючої судді -Панфілової А.В.

при секретарі Муравйовій С. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Прокурора м. Кіровограда в інтересах держави до ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов»язання повернути земельну ділянку, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор м. Кіровограда звернувся до суду з позовною заявою, якою просить визнати недійсними пункти 1, 2 рішення ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 № 2421 «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок в районі пров. Річкового», визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847764, виданий ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00939 та зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 міській раді земельну ділянку площею 1000,00 кв.м. з кадастровим номером :29:265:0026, нормативна грошова оцінка якої становить 720 757,17 грн., що розташована в районі пров. Річкового в м. Кіровограді.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 № 685 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою в районі пров. Річкового» погоджено місце розташування та надано громадянам міста Кіровограда згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі, в районі пров. Річкового для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з додатком (в кількості 9 осіб). Так, згідно пункту 5 додатку згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. у власність надано ОСОБА_2 .

В подальшому, пунктом 1 рішення ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 № 2421 «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок в районі пров. Річкового» затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1000 кв.м. в районі пров. Річкового для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних із вилученням земельної ділянки. Пунктом 2 рішення вказану земельні ділянку передано у власність відповідачу .

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847764 від 06.10.2011 щодо земельної ділянки площею 1000,00 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Встановлено, що пункти 1, 2 ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 № 2421 суперечить вимогам чинного на час його прийняття законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними.

Висновок ДЗ «ОСОБА_1 міська санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України, що міститься в проекті землеустрою, датований 09.09.2009 за № 4140/03-1, тобто на час затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність відповідачу (27.08.2009), такий висновок був відсутній. Крім того, в проекті землеустрою відсутній висновок органу архітектури, що суперечить вимогам Земельного кодексу України та вказує на відсутність у ОСОБА_1 міської ради правових підстав для затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.

Висновок Управління містобудування та архітектури ОСОБА_1 міської ради міститься виключно в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання державного акту на право власності на земельну ділянку, та датований 20.04.2010 за № 1603. Згідно вказаного висновку спірна земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування та в межах прибережної захисної смуги р. Інгул.

Окремою підставою для визнання недійсним спірного рішення зазначається,що згідно інформації ДП «ОСОБА_1 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 25.05.2015 земельна ділянка з кадастровим номером :29:265:0026, що передана у власність ОСОБА_3, знаходиться в 50-ти метровій зоні прибережної захисної смуги р. Інгул, відстань від земельної ділянки до річки Інгул становить 12 метрів з обох боків.

Передача у приватну власність спірної земельної ділянки, що знаходиться у прибережній захисній смузі р. Інгул та в силу вимог закону віднесена до земель водного фонду, за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, суперечить вимогам ЗК України та свідчить про незаконність пунктів 1, 2 рішення ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 №2421.

Оскільки пункти 1, 2 рішення від 27.08.2009 № 2421 прийняті ОСОБА_1 міською радою без дотримання вищезгаданих норм чинного законодавства, наявні підстави для визнання їх незаконними. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847764 видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке є незаконним, і, відповідно, не створює юридичних наслідків, зазначений державний акт є недійсним та підлягає скасуванню.

Прокурором позовні вимоги підтримано повністю ( а.с. 52) .

До судового засідання представником відповідача ОСОБА_1 міської ради надано клопотання про розгляд справи справи без їх участі (а. с. 50) без висловлення їх правової позиції.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом (а. с. 49 ), поважні причини неявки суду не повідомлено.

Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти.

Рішенням ОСОБА_1 міської ради від 06.11.2008 № 685 «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою в районі пров. Річкового» погоджено місце розташування та надано громадянам міста Кіровограда згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі, в районі пров. Річкового для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно з додатком (в кількості 9 осіб).

Згідно пункту 5 додатку надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. у власність надано ОСОБА_2.

В подальшому, пунктом 1 рішення ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 № 2421 «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок в районі пров. Річкового» затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1000 кв.м. в районі пров. Річкового для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам, пов'язаних із вилученням земельної ділянки. Пунктом 2 рішення вказану земельні ділянку передано у власність останньому.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847764 від 06.10.2011 щодо земельної ділянки площею 1000,00 кв. м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Встановлено, що пункти 1, 2 ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 № 2421 суперечать вимогам чинного на час його прийняття законодавства, а тому підлягають визнанню недійсними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради. До заяви додаються матеріали, передбачені ч. 5 ст. 151 Кодексу. Згідно ч. 8 цієї статті проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Крім того, згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідного органу місцевого самоврядування.

Натомість, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі пров. Річкового в м. Кіровограді у власність ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, висновок ДЗ «ОСОБА_1 міська санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров'я України, що міститься в проекті землеустрою, датований 09.09.2009 за № 4140/03-1, тобто на час затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність Відповідачу 2 (27.08.2009), такий висновок був відсутній.

Крім того, в проекті землеустрою відсутній висновок органу архітектури, що суперечить вимогам ст. 118 Земельного кодексу України та вказує на відсутність у ОСОБА_1 міської ради правових підстав для затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.

Висновок Управління містобудування та архітектури ОСОБА_1 міської ради міститься виключно в технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання державного акту на право власності на земельну ділянку, датований 20.04.2010 за № 1603. Згідно вказаного висновку спірна земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування та в межах прибережної захисної смуги р. Інгул.

У зв'язку з цим, окремою підставою для визнання недійсним спірного рішення є наступні обставини.

Згідно інформації ДП «ОСОБА_1 науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 25.05.2015 земельна ділянка з кадастровим номером :29:265:0026, що передана у власність ОСОБА_3, знаходиться в 50-ти метровій зоні прибережної захисної смуги р. Інгул. Так, відстань від земельної ділянки до річки Інгул становить 12 метрів з обох боків.

Відповідно до вимог п. б ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Земельного Кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережна захисна смуга є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Прибережна захисна смуга запобігає руйнуванню водних екологічних систем, зсувам, ерозії, появі необгрунтованої забудови.

Частиною 2 ст. 60 Земельного Кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

За положеннями частини 4 статті 88 Водного кодексу України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

У разі відсутності землевпорядної документації та встановлених в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг водних об'єктів, їх збереження забезпечується шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення(викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України та ст. 60 Земельного кодексу України, з урахуванням конкретних умов забудови на час встановлення прибережної захисної смуги.

Тобто, сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Отже, передача у приватну власність спірної земельної ділянки, що знаходиться у прибережній захисній смузі р. Інгул та в силу вимог закону віднесена до земель водного фонду, за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, суперечить вимогам ст.ст. 20, 59, 83 ЗК України та свідчить про незаконність пунктів 1, 2 рішення ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 №2421.

Стаття 83 Земельного кодексу України визначає право власності на землю територіальних громад. При цьому, згідно п. ґ ч. З ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених Земельним кодексом України. Так, частина 2 статті 59 Земельного кодексу України визначає єдиний випадок, коли земельна ділянка водного фонду може бути передана у приватну власність, - це передача замкнених природних водойм загальною площею до З га.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду та є прибережною захисною смугою р. Інгул, її передача у приватну власність суперечить вимогам ст. 83 Земельного кодексу України.

Наведене вказує на відсутність у ОСОБА_1 міської ради достатніх підстав та недодержання вищевказаних вимог чинного законодавства при прийнятті відповідного рішення та, відповідно, на відсутність підстав для виготовлення та видачі державного акту на вказану земельну ділянку.

Внаслідок невідповідності зазначеного рішення ОСОБА_1 міської ради вищевказаним вимогам чинного законодавства порушено визначений ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» принцип законності місцевого самоврядування.

Статтею 19 Конституції України встановлено обов'язок органів місцевого самоврядування діяти тільки на підставах, у межах повноважень і способів, які передбачені Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч. 10 цієї статті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 21 Цивільного кодексу України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із ч. З ст. 125 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Оскільки пункти 1, 2 рішення від 27.08.2009 № 2421 прийняті ОСОБА_1 міською радою без дотримання вищезгаданих норм чинного законодавства, наявні підстави для визнання їх незаконними.

Згідно вимог статті 116 Земельного кодексу України набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель комунальної власності здійснюється на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Тобто, наявність рішення відповідного органу про передачу земельної ділянки у власність чинним земельним законодавством визначається в якості обов'язкової передумови подальшого отримання особою державного акту на земельну ділянку.

Державні акти про право власності або право постійного користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право (ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів АРК, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

У спорах, пов'язаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847764 видано на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке є незаконним, і, відповідно, не створює юридичних наслідків, зазначений державний акт є недійсним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України).

З огляду на недійсність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ№ 847764, наявні підстави для повернення ОСОБА_1 міській раді земельної ділянки з кадастровим номером :29:265:0026, нормативна грошова оцінка якої становить 720 757,17 грн.

Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 14, 121 Конституції України; ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру»; ст. ст. 19, 20, 58, 60, 61, 83, 116, 118, 126 Земельного кодексу України; ст.ст. 21, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст.11, 88, 212-218,224-228 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора м. Кіровограда до ОСОБА_1 міської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку та зобов»язати повернути земельну ділянку, задовільнити повністю.

Визнати недійсними пункти 1, 2 рішення ОСОБА_1 міської ради від 27.08.2009 № 2421 «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок в районі пров. Річкового» ОСОБА_2.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847764, виданий ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00939.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 міській раді земельну ділянку площею 1000,00 кв.м. з кадастровим номером :29:265:0026, нормативна грошова оцінка якої становить 720 757,17 грн., що розташована в районі пров. Річкового в м. Кіровограді.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда