Справа № 461/3028/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/5616/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області

в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, Кузя В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору поруки, покликаючись на те, що 28 березня 2008 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством було укладено кредитний договір № 17-2008-759 за яким відповідач надав позивачу ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 69 000 швейцарських франків, а позивач зобов'язувалась повернути дану грошову суму та сплатити проценти за користування кредитом. На забезпечення виконання даного кредитного договору, 28 березня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 017-2008-759-Р. Згодом, між ОСОБА_4 та відповідачем 03 лютого 2009 року та 15 грудня 2009 року укладено додаткові угоди (без номерів) до кредитного договору. Кошти були надані в споживчих цілях для придбання квартири. Стверджували, що при укладенні договору позики порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а саме п. 2 ст. 11, оскільки ОСОБА_4, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі не надано повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка повинна надаватись перед укладенням кредитного договору. Додатковими угодами змінено (збільшено) процентну ставку за кредитним договором, що суттєво збільшило витрати позивача ОСОБА_4 і фактично змінило загальну вартість кредиту в сторону збільшення. Враховуючи наведене вище просили позов задоволити в повному обсязі.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржено позивачами: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які посилаючиь на незаконність оскарженого рішення просять його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким:

- визнати недійсним кредитний договір № 17-2008-759 укладений 28 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_4;

- визнати недійсним договір поруки № 017-2008-759-Р укладений 28 березня 2008 року Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_5.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначають, що:

у долучених відповаідачем до заперечень на позовну заяву копії листа-інформації та анкети-заяви, які підписала позичальник- ОСОБА_4, а також графіку погашення кредиту містяться дані по зовсім іншому кредитному договорі, що виражений у грошовій валюті долларах США, при тому , що фактично оспорюваний кредит наданий у грошовій одиниці - Швейцарських франках;

в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 3.4 розділу Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування, не надав ОСОБА_4 інформації про сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення оспорюваного кредитного договору вираженого в грошовій валюті - Швейцарські Франки.;

незважаючи на повідомлення (пояснення) представників позивачів , що умови договору в загальному є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, зокрема тому, що кінцева сума одних тільки відсотків (процент подорожчання кредиту) перевищить суму отриманого кредиту в кілька разів, вказані обставини залишились судом без з»сування , оцінка таких не надана в оскаржуваному рішенні, Вважають, що усі вищенаведені обставини порушують вимоги ст. 11, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 203 ЦК України і мають своїм наслідком визнання недійсними оспорюваного кредитного договору та договору поруки;

Оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними , якщо будь-яким чином (крім випадків передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної , доступної, достовірної та своєчасної інформації на відповідну продукцію, а належної інформації про кредит ОСОБА_4 не надано, умови такого кредиту суперечать вимогам законодавства, є несправедливими , а отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належним чином надано інформацію про кредит , умови такого не суперечать вимогам чинного в Україні законодавства, при підписанні кредитного договору та договору поруки всі передбачені законом вимоги для укладення договору були дотримані, договори містять всі встановленні чиним законодавством відомості, дотримано вісх вимог щодо форми та змісту їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх вимогам законодавства, на думку апелянта не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, та пояснення представникка відповідача- Кузя В.Л. на заперечення апеляційної скарги , колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перед укладенням кредитного договору відповідачем було надано позивачеві ОСОБА_4 у письмовій формі інформацію щодо кредиту на придбання нерухомості ( а.с. 41-42, 34, 37-40, з якою була ознайомлена позивач ОСОБА_4 , що стверджується її підписами), яка (інформація) вимагалася ч. 2 ст. 11 Закону України в редакції чинній станом на 28 березня 2008 року, а також вимагалася пунктами 3.2-3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Управління НБУ 10.05.2007 року № 168, а саме:

про особу та місцезнаходження кредитодавця ( реквізити банку); кредитні умови ( мета споживчого кредиту для якої споживчий кредит може бути витрачений - придбання нерухомості, строк кредитування від 36 до 360 місяців, валюта кредиту - долари США , швейцарські франки, гривня, євро, плата за кредит (проценти за користування кредитом при максимальному розмірі кредиту від вартості забезпечення - до 85% по швейцарських франках - 9,95 %, форми його забезпечення - застава нерухомості, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов»язаннями споживача, тип відсоткової ставки - фіксована, суму на який кредит може бути виданий -до 100% від вартості нерухомості -для квартир, параметри кредиту: сума кредиту - 69000, щомісячний платіж по кредиту - 603, загальна сума виплат по кредиту - 217072 , в т.ч. проценти- 148072, додаткові витрати 2834).

Оскільки в інформації щодо кредиту на придбання нерухомості ( а.с 41-42) зазначено, що проценти за користування кредитом у долларах США становлять 12,45 % річних , проценти за користування кредитом у швейцарських франках становлять 9,95 % річних, і, саме такий розмір процентів за користування кредитом у швейцарських франках - 9,95% річних зазначено у кредитному договорі ( а.с 5-7), то дана обставина свідчить про допущення банком описки щодо зазначення валюти кредиту у інформації для клієнта, яка (описка) не могла слугувати підставою для визнаня кредитного договору недійсним.

Доведеність факту укладення кредитного договору у швейцарських франках та -отримання позивачем ОСОБА_4 кредиту у швейцарських франках, підтверджена рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2011 року у справі № 2-1052/11, яке набрало законної сили, а тому ця обставина у відповідності до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню у спорі про визнання недійсним кредитного договору з підстав порушення валюти кредиту..

Про те, що при отриманні кредиту в розмірі 69000 швейцарських франків, при платі за користування кредитом в розмірі 9,95% річних, при строку кредиту 360 місяців , загальна сума виплат по кредиту становитиме 217072 швейцарських франків ( а.с. 34), щомісячні платежі становитимуть 602,98 швейцарських франків, а загальна сума процентів за користування кредитом становитиме 148072 швейцарських франків ( а.с. 37), що значно перевищує тіло кредиту, позивачеві ОСОБА_4 було відомо при укладенні кредитного договору.

Враховуючи принцип свободи договору, встановлений ст. 627 ЦК України, позивач ОСОБА_4 була вільною в укладенні кредитного договору , виборі контрагента та визначенні умов договору, і якщо вважала умови кредитного договору несправедливими, то ОСОБА_4 вправі була не укладати кредитний договір, до укладення якого банк її не змушував.

Відтак, позивачем ОСОБА_4 не було доведено наявності підстав для визнання кредитного договору недійсним. Оскільки позовні вимоги про визнання недійсним договору поруки, позивачі пред»являли з підстав недійсності кредитного договору, то у зв»язку з відсутністю підстав для визнання недійсним кредитного договору, не було підстав для визнання недійсним договору поруки.

Укладення додаткових угод від 28 березня 2009 року та від 15 грудня 2009 року, якими в двосторонньому порядку було змінено розмір плати за користування кредитом також не міг слугувати підставою для визнання кредитного договору недійсним, зважаючи на те, що пунктом 1.1.1 кредитного договору було погоджено (обумовлено), що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов даного договору.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обгрунтованості оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.