Справа № 152/276/15-ц Провадження № 22-ц/772/1579/2015Головуючий в суді першої інстанції Славінська Н. Л.
Категорія 39Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Матківської М.В., Шемета Т.М.

При секретарі: Куленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, -

ВСТАНОВИЛА:

До Шаргородського районного суду Вінницької області 19.02.2015 року звернулась ОСОБА_2 з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_5, який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований в с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області.

Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, та легкового автомобіля "CHEVROLET Niva 212300", 2006 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1.

Позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 за законом. Спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців після смерті чоловіка не заявила про відмову від спадщини.

Однак, в ході підготовки документів для оформлення спадщини виявилось, що за життя ОСОБА_5 зробив заповіт, яким заповів все своє майно доньці - ОСОБА_4

Вказаний заповіт складено 14 вересня 2012 року, а підписано ОСОБА_5 та посвідчено Слободо-Шаргородською сільською радою 11 вересня 2012, тобто за три дні до складання, що є підставою для визнання його недійсним.

В ході судового розгляду справи позивачкою ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_6. подавались заяви про збільшення позовних вимог (а.с.100, 176), де додатковими підставами для визнання заповіту недійсним вказувалось, що він посвідчувався не уповноваженою особою Слободо-Шаргородської сільської ради та було порушено нотаріальну таємницю при його посвідченні.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.04.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 оскаржив рішення суду, оскільки вважає його незаконним, прийнятим з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права; також вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи з норми ч.1 ст. 303 ЦПК України, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У даному випадку судом дотримано зазначених вимог закону.

Так, в ході судового розгляду справи було встановлено, що дійсно позивач ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 з 12.06.2007 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №05.

Вказаний факт підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.4), а також не заперечується сторонами у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер в с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 (а.с.5).

Позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5, оскільки постійно проживала з останнім на час відкриття спадщини і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вона не заявила про відмову від неї, що підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 18-96).

ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_5 оформила право власності на 1/2 частку у спільному сумісному майні, набутому подружжям за час шлюбу, про що 19.01.2015 року отримала свідоцтво про право власності (а/с 74).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами цивільної справи, спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 за №115/14 і не заперечується сторонами, що ОСОБА_5 при житті зробив заповітне розпорядження на випадок своєї смерті від 14.09.2012 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право - заповів своїй доньці - ОСОБА_4.

Даний заповіт датований 14 вересня 2012 року, проте у ньому вказано, що посвідчений він головою Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Кісілевичем А.Ф. 11 вересня 2012 року, потім зроблено виправлення та слово "одинадцяте" зачеркнуте і дописано рукою "чотирнадцяте". При цьому вказано, що це вірно і дане виправлення завірене підписом того ж сільського голови Кісілевича А.Ф. (а.с.163).

Вказаний заповіт відповідачем Кісілевичем А.Ф. 14.09.2012 року за № 285 зареєстровано в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Слободо-Шаргородської сільської ради на 2012 рік, що підтверджується записом в даному Реєстрі (а.с.134-135), а також 18.09.2012 року зареєстровано у Спадковому реєстрі за №53396202, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №31703702 від 18.09.2012 року (а.с.141).

Оспорюваний позивачкою заповіт ОСОБА_5 посвідчено уповноваженою особою Слободо-Шаргородської сільської ради - сільським головою Кісілевичем А.Ф., повноваження якого, як сільського голови визнані 1 сесією 6 скликання Слободо-Шаргородської сільської ради від 12.10.2010 року (а.с.126, 102) і який діяв на підставі розпорядження сільського голови від 10.01.2012 року за №01/3 "Про затвердження відповідальної особи".

Відповідно до цього розпорядження відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій по Слободо-Шаргородській сільській раді затверджено секретаря сільської ради - Гуменюк Л.В., на період відпустки, відрядження, хвороби якої право на вчинення нотаріальних дій має сільський голова (а.с. 137).

Розпорядження зареєстроване у книзі "Розпорядження з питань основної діяльності сільської ради" (а.с. 136).

Вказане розпорядження сільського голови від 10.01.2012 року за №01/3 затверджене на 9 сесії 6 скликання Слободо-Шаргородської сільської ради року, що підтверджується рішенням №147 від 12.01.2012 року (а.с.130).

У період посвідчення заповіту, що мало місце 14.09.2012 року, секретар сільської ради перебувала у щорічній основній відпустці і це підтверджується розпорядженням від 27.08.2012 року за №02/21 "Про надання щорічної відпустки" (а.с. 108), яке зареєстроване у Книзі реєстрації розпоряджень сільського голови (а.с. 139).

Отже вказані обставини відповідають наданим сторонами у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам.

Щодо самого заповіту, то він був складений о 14 год. 55 хв. 14.09.2012 року у с. Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області та підписаний заповідачем у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, і заповіт підписаний особисто ОСОБА_5, якому роз'яснено зміст статей 1241, 1254, 1307 ЦК України; ОСОБА_5 заповіт прочитано особисто вголос і його зміст та умови відповідають дійсним намірам заповідача. Сторонами ці обставини не оспорюються.

Виправлення в даті посвідчення заповіту не є підставою для визнання його не дійсним, оскільки вони не впливають на волю відповідача. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 26.12.2011 року у справі №6-73цс11.

При цьому, зазначені виправлення зроблені відповідно до п. 6.23. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України №3253/5 від 22.12.2010 року.

Крім того, з оглянутих в судовому засіданні Реєстру для реєстрації нотаріальних дій на 2012 рік та з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі також вбачається, що заповіт посвідчено саме 14.09.2012 року (а.с.141, 142-144 ).

Щодо наявності повноважень у сільського голови Слободо-Шаргородської сільської ради Кісілевич А.Ф. на вчинення нотаріальної дії, то слід зазначити, що останній мав такі повноваження на підставі розпорядження сільського голови від 10.01.2012 року за №01/3 "Про затвердження відповідальної особи" (а.с. 137), яке є діючим та відповідає.

Посилання апелянта на те, що заповіт посвідчувався не уповноваженою особою, так як відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій в сільській раді не ґрунтуються на вимогах Закону.

Так, відповідно до підпункту 5п.бст.38 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" (в ред. чинній на час посвідчення заповіту) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій , а саме: посвідчення заповітів, згідно п.2 ст. 37 Закону України " Про нотаріат".

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті ради, відповідно до ст.51 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова.

Пунктом 12. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 року №3306/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036, передбачено, що нотаріальні дії вчиняють особи, на яких рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Відтак, чинним законодавством України не передбачена процедура уповноваження посадової особи органу місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій.

А тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що заповіт посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування. Також зазначена обставина не впливає на волевиявлення особи, яка звернулася до органу місцевого самоврядування за вчиненням певної нотаріальної дії, в тому числі і посвідчення заповіту.

Щодо порушення процедури таємниці вчинення нотаріальної дії, то колегія суддів вважає, що у даному випадку така обставина теж ніяким чином не впливає на дійсність заповіту, виходячи з вимог ст.203 ЦК України, тим більше, що цього питання не піднімав ні заповідач, ні спадкоємець ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядженні фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт, згідно зі ст.1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати йому в майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовії формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Відповідно до ст.1251 ЦК України та ст.1 ЗУ "Про нотаріат", якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Дані вимоги Закону було дотримано.

Виходячи з аналізу вимог ст. 203 ЦПК України, для дійсності правочинів необхідно, щоб: зміст правочину не суперечив Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі; правочин вчинявся у формі, встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оспорюваний заповіт відповідає цим вимогам тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і, відповідно до вимог ст. 308 ЦК України, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.04.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча :

Судді :