АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4376 Головуючий у 1 інстанції - Литвинова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

1 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Побірченко Т.І., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду

за апеляційною скаргою Кредитної Спілки «Центр фінансових послуг»

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 31 липня 2014р. задоволено позов Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 513 грн. 02 коп.

Вважаючи, що спір, який виник між ним та Кредитною спілкою не підвідомчий третейському суду, оскільки Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку не можуть розглядатись третейськими судами, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 31 липня 2014р.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року заява ОСОБА_1 задоволена,з підстав визнання третейської угоди (застереження) нікчемним правочином.

Не погодившись з ухвалою суду голова правління КС «Центр фінансових послуг» подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову ОСОБА_1 в задоволені заяви .

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що є помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 9 грудня 2014 року,оскільки зазначеним рішенням ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову про визнання третейської угоди недійсною. Окрім цього,вважає апелянт,суд також помилково допустив посилання в ухвалі на те,що спір про розірвання кредитного договору недійсним та стягнення заборгованості виник між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою не підвідомчий третейському суду,оскільки за ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено,що справи у спорах щодо захисту прав споживачів,в тому числі споживачів банку не можуть розглядатися третейськими судоми, оскільки в зазначеному законі взагалі відсутня така норма. В той час,як Кредитна спілка не є споживачем послуг в розумінні зазначеного закону. За ЗУ «Про третейські суди»,третейські суди можуть розглядати будь-які справи,що виникають із цивільних та господарських правовідносин,за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів,в тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Таким чином, вважає апелянт, спір розглянутий в третейській справі не може розглядатись як спір щодо захисту прав споживача,оскільки його предметом є захист прав Кредитної спілки,порушених внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов‛зань за договором і Кредитна спілка не є споживачем послуг.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник КС «Центр фінансових послуг» Маліч А.О.доводи апеляційної скарги підтримала,з підстав в ній викладених та просила її задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував,просив її відхилити та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції,яка на його думка постановлена з дотриманням закону.

Інші особи,які беруть участь у справі в судове засідання не з‛явилися,про розгляд справи повідомлені належно, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасоване виключно у разі якщо:

1). справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2). рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди;

3). третейську угоду визнано судом недійсною ;

4). склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону;

5). третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 листопада 2011р. між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 30 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості.

10.11.2011р. між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг», позичальником ОСОБА_1 та поручителями ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено третейську угоду, якою було визначено, що всі спірні питання, пов'язані з виконанням укладених сторонами договорів, розглядатимуться Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» відповідно до регламенту останнього.

31 липня 2014р. третейським судом було прийнято рішення про задоволення позову Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 53513 грн. 02 коп.

Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання третейської угоди недійсною, яке набрало законної сили, оспорювана позивачем третейська угода була визнана нікчемним правочином, оскільки її недійсність встановлена законом і у задоволенні позову про визнання такої угоди недійсною було відмовлено саме з цих підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того,що підставою для скасування рішення третейського суду від 31 липня 2014 року є рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року про визнання третейської угоди нікчемним правочином.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів,колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду та вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції без належних підстав послався на рішення Дарницького районного суду від 9 грудня 2014 року, оскільки цим рішенням ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позову про визнання третейської угоди недійсною,а тому вона не має преюдиційного значення,не ґрунтуються на законі та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки зазначеним рішенням, не дивлячись на відмову ОСОБА_1 в позові, встановлено нікчемність третейської угоди, на час виникнення спірних правовідносин - 10 листопада 2011 року,з посиланням на те,що ЗУ «Про третейські суду» містив заборону на третейської угоди в правовідносинах щодо споживчого кредиту. Відповідно ж до ч.2 ст.215 ЦК,якщо недійсність правочину прямо встановлена судом,цей правочин є нікчемний і визнання його недійсним не вимагається.

З огляду на викладене,є помилковими посилання Кредитної спілки на те, що третейською угодою (рішенням Третейського суду від 31 липня 2014 року),захищались інтереси спілки,яка не є споживачем послуг, оскільки правовідносини щодо споживчого кредиту визначаються не за суб'єктним складом (сторони), а за його предметом, в даному випадку - кредит надавався ОСОБА_1 для ремонту житла, тобто є споживчим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Кредитної Спілки «Центр фінансових послуг» відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року . залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді