Провадження № 2/554/3738/2015
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

03 вересня 2015 року м.Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Кулешова Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Веретельник Л.А. про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить вжити заходів до виконання судового рішення про відшкодування грошових коштів на користь позивача в розмірі 5000 грн. за виконавчим листом №1/1622/208/2012 та стягнути завдану моральну шкоду відділом ДВС Полтавського МУЮ за порушення законодавства за бездіяльність і затримання виконання судового рішення в розмірі 5000 грн.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 383 ЦПК, ч.1 ст. 12, ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Однак зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо виконання вироку суду від 30.03.2012 в частині стягнення на його користь, як потерпілого, моральної шкоди за виконавчим листом №1/1622/208/2012.

Згідно п.8 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п'ята статті 128 КПК).

Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Так, згідно ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 5 ст.18 КАС України у разі невизначеності цим Кодексом предметної підсудності адміністративної справи така справа розглядається місцевим адміністративним судом за вибором позивача.

Таким чином, суддя вважає, що в даному конкретному випадку наявний публічно-правовий спір з суб'єктом владних повноважень, що є юрисдикцією адміністративних судів і дана справа відповідно до ч.5 ст. 18 КАС України підсудна місцевому адміністративному суду та не підлягає розгляду в порядку ЦПК України.

У зв'язку із цим у разі подання такої заяви в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Роз'яснити позивачу, що у даному випадку із вказаними вимогами необхідно звернутись до місцевого адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом на підставі ст.181 КАС України.

Керуючись ст.ст. 122, 208-210, 384 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Веретельник Л.А. про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В. Кулешова