Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

за участі позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача - Громова Ю.А.

представника відповідача - Цвик А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача та неодноразово уточнивши позовні вимоги просили остаточно: стягнути на користь ОСОБА_1 7346,93 грн., в якості відшкодування матеріальної шкоди та стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 50 000 грн., в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 26.06.2012 року ними укладено договір з ТОВ "Екологія Україна" про надання послуг із збирання, перевезення та утилізації побутових відходів. Весь час своєчасно та регулярно оплачували послуги, надані ТОВ "Екологія Україна", які здійснювались даним підприємством на неналежному рівні, зокрема, постійно порушувався графік вивозу сміття. У червні 2012 року їх, серед інших мешканців багатоквартирного будинку по пр. Гагаріна,163, з боку іншого підприємства - ТДВ "Дніпрокомунтранс" - було повідомлено про те, що, згідно рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №676 від 27.06.2012 року, виконавцем послуг з вивозу твердих побутових та негабаритних відходів у Жовтневому районі м. Дніпропетровська було визначено саме ТДВ "Дніпрокомунтранс", тому почали здійснювали оплату послуг з вивозу сміття вже ТДВ "Дніпрокомунтранс". До грудня 2012 року вони не отримували жодних повідомлень, претензій та попереджень з боку ТОВ "Екологія Україна" щодо будь-якої заборгованості. Проте, неодноразово протягом грудня 2012 року - лютого 2013 року вночі (об 00.00. год.; о 03.30 год., о 04.30 год.) до їх квартири на стаціонарний телефон постійно надходили телефонні дзвінки, якими автовідповідачем-автоматом повідомлялась заборгованість перед ТОВ "Екологія Україна" у розмірі 28 гривень. Оператором телефонного зв'язку надано офіційне підтвердження в підтвердження того, що телефонний номер 373-82-78, з якого вночі протягом грудня 2012 р. - лютого 2013 р. здійснювались дзвінки на їх міський стаціонарний телефон, протягом вказаного часу належав саме ТОВ "Екологія Україна".

ОСОБА_1 покликається на те, що є пенсіонером, нещодавно втратила чоловіка, у зв'язку із протиправними діями ТОВ "Екологія Україна" постійно отримувала тяжке потрясіння, стрес, різке погіршення здоров'я, гіпертонічний криз, через що змушена була викликати бригаду "швидкої допомоги".

Всупереч діючому законодавству, за відсутністю боргової історії, ТОВ "Екологія Україна", без жодних обґрунтувань, за відсутністю накопиченого та несплаченого боргу, протиправно передало їх особисті персоніфіковані дані, які є конфіденційною інформацією, до колекторської компанії, якою здійснюються телефонні дзвінки вночі.

Дії посадових осіб ТОВ "Екологія Україна" суперечать моральним засадам суспільства, у даному випадку з боку ТОВ "Екологія Україна" порушено цілий ряд положень чинного законодавства України, зокрема, ст. ст. 270, 1164 Цивільного Кодексу України, ст. ст.8, 16, 21, 24, 28, Закону України "Про захист персональних даних".

17.12.2012 року вони направили відповідне звернення до ТОВ "Екологія Україна".

Будучи проінформованими про їх претензії у зв'язку з порушенням законодавства про захист персональних даних, порушення права на невтручання в особисте життя у зв'язку з обробкою персональних даних, керівництво ТОВ "Екологія Україна" не прийняло ніяких мір щодо виправлення ситуації.

ТОВ "Екологія Україна" не було проінформовано їх про передачу персональних даних третім особам, тобто, ТОВ "Екологія Україна" протизаконно розголосило третім особам відомості стосовно їх персональних даних, оскільки ними не надавалась згода на обробку персональних даних та на їх передачу третій особі.

ОСОБА_2 у грудні 2012 року та у січні 2013 року потрапила на особистий прийом до заступника генерального директора ТОВ "Екологія Україна", який повідомив, що з 23.01.2013 року припиняють дію договірні відносини між ТОВ "Екологія Україна" та ТОВ "Агентство комплексного захисту бізнесу "Дельта М" - колекторською компанією, якій були незаконно передані персональні дані, і саме якою і здійснювались телефонні дзвінки вночі.

Проте, у ніч з 10-го на 11-те лютого 2013 року, о 03.30 год. через стаціонарний телефон їх знову було розбуджено серед ночі та повідомлено про заборгованість перед ТОВ "Екологія Україна".

Таким чином, керівництво ТОВ "Екологія Україна" повторно протизаконно розголосило відомості стосовно їх персональних даних третім особам вже іншій колекторській компанії.

Слід зазначити той факт, що договір з ТОВ "Екологія Україна" було укладено 26 червня 2012 року, з незрозумілих та незаконних підстав зазначено, що договір діє з 03 вересня 2011 року до 30 червня 2013 року, що також є порушенням діяльності ТОВ "Екологія Україна". Даний договір не є пролонгованим варіантом попереднього договору.

Попередній договір про надання послуг фізичним особам з вивезення, захоронення чи утилізації твердих побутових та негабаритних відходів з боку ТОВ "Екологія Україна" було укладено 01 березня 2008 року.

Згідно положенням, зазначеним у договорі, строк дії даного договору - з 01 березня 2008 року до 28 лютого 2011 року.

Тобто, фактично, з 28 лютого 2011 року по 26 червня 2012 року, між ними та ТОВ "Екологія Україна" не було оформлено ніяких договірних відносин.

Станом на 17.07.2013 року їх і досі не проінформовано з боку ТОВ "Екологія Україна" про припинення дії договору від 26.06.2012 року №6-110714, що також є порушенням договірних зобов'язань та положень чинного законодавства з боку ТОВ "Екологія Україна".

Лише через два місяці - 18 лютого 2013 року - підприємство звернулось до КП "Міські комунальні платежі щодо зняття з них, як з абонентів, заборгованості.

Поняття "база персональних даних" визначене абзацом другим статті 2 Закону України "Про захист персональних даних", відповідно до якого база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних.

Володільцем бази персональних даних згідно з абзацом третім статті 2 Закону України "Про захист персональних даних", є фізична або юридична особа, якій законом або за згодою суб'єкта персональних даних надано право на обробку цих даних, яка затверджує мету обробки персональних даних та процедуру їх обробки, якщо інше не визначене законом.

Згідно зі статтею 4 Закону "Про захист персональних даних" володільцем чи розпорядником бази персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи держави влади чи органи місцевого самоврядування, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

Указом Президента України "Про затвердження Положення про Державну службу України з питань захисту персональних даних" від 6 квітня 2011 року визначено уповноваженим державним органом з питань захисту персональних даних - Державну службу України з питань захисту персональних даних, одним із основних завдань якої є реєстрація баз персональних даних.

Обробка персональних даних відповідно до частини 5 статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" здійснюється за згодою суб'єкта персональних даних. Відповідно до абзацу п'ятого статті 2 Закону згодою суб'єкта персональних даних є будь-яке документоване, зокрема письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем. Обробка даних про фізичну особу без її згоди не допускається, крім випадків, визначених Законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про захист персональних даних", володілець бази персональних даних протягом десяти робочих днів з дня включення персональних даних до бази персональних даних, що є дією зі збирання персональних даних, зобов'язаний повідомити суб'єкта персональних даних, виключно в письмовій формі, про його права, що визначені статтею 8 Закону, мету збору даних, яка визначається володільцем бази персональних даних, та осіб, яким будуть передаватися персональні дані.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про захист персональних даних", порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Відповідно до ст. 21 володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб'єкта персональних даних про передачу персональних даних третій особі.

Не зважаючи на те, що з боку ТОВ "Екологія України" свого часу було надано заяву до Державної служби України з питань захисту персональних даних про реєстрацію бази персональних даних, з боку ТОВ "Екологія України" не було забезпечено захист персональних даних.

У травні 2014 року вони подали заяву до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, який на даний час здійснює контроль за додержанням законодавства про захист персональних даних. Згідно листа Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 23.06.2014 р. № 11.2/8-с230894.14-2/044-129, станом на даний час по відношенню до ТОВ "Екологія України" відкрито відповідне провадження.

Зокрема, у підписаному з ТОВ "Екологія України договорі від 26.06.2012 р. № 6-110714, взагалі відсутні наступні положення: щодо надання нашої згоди, як суб'єкта персональних даних, на обробку персональних даних, щодо надання нашої згоди, як суб'єкта персональних даних, на передачу вказаних даних третій особі, щодо включення їх персональних даних до бази персональних даних замовника (ТОВ "Екологія України").

Завдана їм моральна шкода полягає у душевних стражданнях, у приниженнях їх честі та гідності (адже фактично ТОВ "Екологія Україна" водночас зробило їх зловмисними неплатниками в очах громадськості), через образу та зневагу, яких вони зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою керівництва даного підприємства.

Вважають, що моральна шкода завдана з вини ТОВ "Екологія Україна" полягає окрім іншого в отриманні психологічної травми, нервовому дисбалансі (головному болю, порушенні сну, порушенню працездатності), стресі на протязі тривалого часу (переживання, неможливість вести звичний образ життя), вимушеність звертатись до ряду інстанцій.

Все це призвело до порушення їх нормальних життєвих зв'язків, що потребує від них додаткових зусиль по їх організації.

Більш того, наслідки щодо відсутності з боку ТОВ "Екологія Україна" належного реагування на скарги та відсутність вчинення заходів з усунення факторів загрози завдання шкоди здоров'ю іншим особам, а саме - своєчасного втручання у ситуацію та припинення здійснення телефонних дзвінків вночі, призвели і до більш вагомих подальших негативних наслідків - значного погіршення стану здоров'я ОСОБА_1- виникнення у неї захворювання на цукровий діабет ІІ-го типу. Так, першопричинами виникнення захворюваності на діабет ІІ-го типу є зовнішні провокуючі фактори, зокрема хронічні стресові ситуації. Цукровий діабет може виникнути у будь-якому віці та тривати усе життя, і є одним з захворювань, які найбільш частіше призводять до інвалідності та смерті, скорочують тривалість життя людини.

У 2013 році на 65-му році життя у ОСОБА_1 було вперше виявлено цукровий діабет, який вже стрімко призвів до виникнення діабетичної стопи.

З 31.10.2013 року до 07.11.2013 року ОСОБА_1 знаходилась на госпіталізації у хірургічному відділенні обласної клінічної лікарні ім.Мечнікова, де їй було встановлено наступний діагноз "діабетична мікро-макроангіопатія нижніх кінцівок. Остеомієліт І-го пальця лівої ноги. Цукровий діабет ІІ-го типу, вперше виявлений". Через запалення І-го пальця лівої ноги, спричиненого саме цукровим діабетом, ОСОБА_1 довелось вдатися до операційного втручання - видаленню нігтьової пластини. За період лікування - з 01.11.2013 року по 30.11.2014 року ОСОБА_1 на придбання ліків, спрямованих на лікування цукрового діабету, витратила суму у розмірі 4346,93 гривень. Через погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 буде змушена залежати від інсулінових ін'єкцій; причому підходить той тип інсуліну, який не підпадає під дію програми безкоштовного розповсюдження серед населення, один флакон якого коштує 150 гривень і якого вистачає лише на тиждень. Також, ОСОБА_1 має постійно контролювати та вимірювати рівень цукру у крові, користуючись глюкометром, один набір змінних голок якого (50 шт.) коштує 190 гривень. На придбання ліків, рекомендованих лікарями, вона має щомісяця витрачати суму у розмірі 1000,00 гривень. Таким чином, вимушене звернення ОСОБА_1 до медичної допомоги знаходиться у безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з отриманням стресу. Саме безпідставні телефонні дзвінки вночі стали джерелом стресу, причиною психологічної травми, що призвели до значного погіршення її стану здоров'я.

Більш того, 29 вересня 2014 року за висновками медичного огляду Кіровської МСЕК ОСОБА_1 було встановлено інвалідність ІІ-ї групи довічно.

Відтак, у зв'язку зі втратою здоров'я, що безпосередньо обумовлено трагічною гибеллю чоловіка, ОСОБА_1 отримала інвалідність - соціальну недостатність внаслідок обмеження життєдіяльності людини, яка викликана порушенням здоров'я зі стійким розладом функцій організму, що призводить до необхідності соціального захисту і допомоги, потребує безпосереднього лікування у фахівців. ОСОБА_1 виявилась у певній мірі ізольованою від решти суспільства і дискримінованою у соціальному плані, оскільки втратила повноцінні можливості спілкуватися і отримувати різноманітні послуги, змушена пристосовуватись до нових умов життя в суспільстві.

Для пред'явлення даного позову та представлення інтересів в суді вони уклали з адвокатом Громовим Ю.А. договір, на виконання якого сплатили 3000,00 грн., що підтверджується договором, актом виконаних робіт та квитанцією, тому просять вказані кошти стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з урахуванням уточнень позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував частково, визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в сумі 500 грн., решту позовних вимог вважає безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.06.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Екологія Україна" укладено договір №6-110714, предметом якого надання послуг із збирання, перевезення, утилізації/захоронення побутових відходів за адресою АДРЕСА_1. Термін дії договору - 30.06.2013 року. Пунктом 29 договору передбачено умови пролонгації угоди. Договір підписано сторонами, а відповідачем - з прикладенням печатки.

17.12.2012 року позивачі надіслали відповідачу листа, відповідно якого скаржились на нічні дзвінки з боку підприємства щодо нібито наявної заборгованості перед ТОВ "Екологія Україна" в сумі 28 грн. (один місячний платіж).

17.12.2012 року за вих.№807 відповідачем припроваджено позивачу ОСОБА_1 відповідь про наявну заборгованість за спожиті послуги у червні 2012 року в сумі 28,08 грн.

Дане твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки квитанцією №1/568 від 19.07.2012 року підтверджується факт сплати позивачем ОСОБА_1 послуг відповідача саме в сумі 28,08 грн.

29.10.2012 року між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Громовим Ю.А. укладено договір про надання правової допомоги №111, предмет якого не конкретизований на думку суду. Аналогічний договір 29.10.2012 року укладено з позивачем ОСОБА_1

Відповідно до письмових заперечень відповідача та обставин, встановлених в судовому засіданні, факт отримання позивачами телефонних дзвінків в інтересах ТОВ "Екологія Україна" про погашення нібито наявної заборгованості за спожитті послуги у сумі 28,08 грн. у нічний час не заперечується відповідачем, проте зазначає, що дзвінки здійснювались ТОВ "АКЗБ "Дельта М", як повіреною особою за договором.

Крім того, згідно листа відповідача від 18.02.2013 року адресовано КП "Міські комунальні платежі", відповідачем визнано факт неправомірного нарахування заборгованості позивачу.

Поміж іншого, судом за клопотанням представника позивача витребувано інформацію про отримання позивачем на тел.НОМЕР_1 що є стаціонарним телефоном у квартирі позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, дзвінків та встановлено, що позивачем з телефонного номеру НОМЕР_2 отримано дзвінки:

10.12.2012 року о 23:50 год., тривалістю 36 сек.;

07.01.2013 року о 03:24 год., тривалістю 17 сек.;

09.02.2013 року о 03:40 год., тривалістю 17 сек.;

З 20.08.2014 року позивачу ОСОБА_1 встановлену другу групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням.

Згідно відомостей ПрАТ "Фарлеп Інвест" телефонний номер НОМЕР_2 був у користуванні ТОВ "Екологія Україна" з грудня 2012 року по лютий 2013 року.

Квитанцією у довільній формі №000326 від 10.01.2013 року адвокатом Громовим Ю.А. підтверджено факт отримання від ОСОБА_1 в рахунок оплати послуг за договором №51 від 10.01.2013 року 3000 грн.

Даний договір долучено до матеріалів справи разом з останніми уточненнями позовної заяви, зі змісту договору №51 від 10.01.2013 року, укладеного між адвокатом Громовим Ю.А. та позивачем ОСОБА_1 не можливо встановити в рахунок надання допомоги в якій справі сплачено зазначені кошти.

Відповідно до наданої позивачем ОСОБА_1 довідки, останній з 31.10.2013 року встановлено діагноз "діабет 2 типу".

Відповідно до ч.2 ст.1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В даному випадку виключень законом не встановлено. Наявність вини є необхідною складовою для розгляду питання щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень даної статті, компенсація моральної шкоди може здійснюватися за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини Банку.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами) до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння особняка її заподіяла, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням особи яка її заподіяла та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність особи що заподіяла шкоду без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд встановив факт отримання позивачами телефонних дзвінків відповідача з вимогою про погашення не існуючої заборгованості у нічний час, що безумовно порушує нормальний життєвий уклад фізичної особи, перериває час відпочинку для сну, вводить в оману споживача послуги щодо нібито наявного невиконаного зобов'язання, так як наслідок створює занепокоєння у споживача.

Листом відповідача від 10.02.2015 року визнано провину в протиправних діях, які спричинили моральну шкоду позивачам. В судовому засіданні представником відповідача Зудіковим О.Б., який працює у відповідача на посаді директора з розвитку, висловлено вибачення за поведінку підлеглих.

Суд погоджується з доводами позивачів стосовно витрачення ними значних зусиль для доведення протиправності поведінки заподіювача шкоди та поновлення порушеного цивільного права, що є істотним для визначення розміру відшкодування шкоди.

Відносно доводів позивача ОСОБА_1 про набуття нею унаслідок протиправної поведінки відповідача захворювання ендокринної системи, що призвело до інвалідності та обмеження в можливостях, поведінці, способі харчування, режиму дня, тощо, суд зазначає наступне.

Установлено, що вимоги відповідача про погашення заборгованості мали місце тричі у нічний час, зміст вимоги становив 28,08 грн., що не є суттєвою вимогою матеріального характеру, і при наявності певної незручності у виді переривання часу відпочинку, з огляду на часткове визнання позову відповідачем, перепрошування за спричиненні незручності, не може бути кваліфіковане як заподіяння значної моральної шкоди, оціненої позивачами в 50 000 грн. і тим паче об'єктивно не могло призвести до виникнення тяжкої хвороби позивача.

Тому, з огляду на встановлені правовідносини, враховуючи характер спричинення шкоди, виправлення поведінки та припинення порушуючої права позивачів дії відповідачем, суд вважає достатнім і справедливим визначення розміру моральної шкоди на рівні 1000 грн. кожному.

Оскільки суд з оглянутих доказів та наданих сторонами пояснень не віднайшов прямого причинного зв'язку між захворюванням позивача та поведінкою відповідача, вимоги про стягнення матеріальної шкоди слід визнати безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з того, що квитанція, видана адвокатом Громовим Ю.А. не свідчить про надання послуг правового характеру з розв'язання саме даного спору, не є приходно - касовим ордером, відомості про форму ведення підприємницької діяльності адвокатом не представлено, встановити факт сплати відповідного податку з цієї суми неможливо, а відтак у цій вимозі позивачів слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та з врахуванням безпідставно сплаченого позивачами судового збру, який підлягає поверненню в силу Закону України "Про захист прав споживачів".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10,11,15, 57-60, 88, 169, 197, 208, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди по 1000 грн. кожній.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 358 грн. 30 коп. та на користь держави судовий збір у розмірі 128 грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова