АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6500/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: захист честі, гідності
та ділової репутації
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

07 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення у рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 320000 грн., і з ОСОБА_3 160000 грн. посилаючись на те, що його старший син ОСОБА_2 05 вересня 2012 року звернувся до суду з позовом про усунення його від спадщини, яка залишилась після смерті його - ОСОБА_1 матері, в якому поширив такі відомості, які не відповідають дійсності, порочать його честь та гідність, а ОСОБА_3 був свідком по цій справі.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 18.06.2015 року позовна заява залишена без руху для виправлення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

02 липня 2014 року ОСОБА_1 подав до суду виправлену позовну заяву.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 03.07.2015 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України, 270, 277 Цивільного кодексу України та роз'ясненням, які містяться а п.п. 15, 16, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11, ч.2, 3, 4 ст. 119, ч. 1, 2 ст. 121, ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви. 3. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. 4. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У п. 14, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», роз'яснено, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судам слід звертати увагу на відповідність позовної заяви (заяви)вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). Така заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація,що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Позовна заява (заява в порядку окремого провадження) оплачується судовим збором за ставками, встановленимизаконодавством про судовий збір.

Невиконання зазначених вимог зумовлює наслідки, передбаченістаттею 121 ЦПК

( 1618-15 ).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку;викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або тперекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК ( 435-15 ) негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 від 17.08.2015 року, та доповненої позовної заяви позивача від 02.07.2015 року, вони відповідають вимога ст. 119 Цивільного процесуального права і роз'ясненням які містяться в постанові вище зазначеного Пленуму ВСУ, а факти, які обґрунтовують заявлені вимоги підлягають встановленню при розгляді справи по суті, та ухваленні судового рішення. Крім того, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху не містить даних про те, в чому конкретно полягає невідповідність позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК, згідно з предметом та підставами даного позову, а в ній лише містяться вимоги, перелічені в ст. 119 ЦПК.

Зі змісту цієї норми вбачається, що саме позивач на власний розсуд обирає до кого звернутися з позовом, позовні вимоги, обґрунтовує їх викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, які на його думку, підтверджують такі обставини.

Так, зазначені в ухвалі судді питання необхідно з'ясовувати та вирішувати під час попереднього судового засідання, що передбачено ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України, а позивач у свою чергу має право уточнити позовні вимоги, надати докази для обґрунтування своїх доводів, заявити клопотання про витребування доказів, виклик свідків, проведення експертиз, тощо.

На зазначені вимоги Закону, суддя районного суду уваги не звернув, тому ухвалу судді, відповідно до якої позовна заява ОСОБА_1 вважається неподаною та підлягає поверненню позивачу. визнати законною не можна.

Отже, суд першої інстанції безпідставно вважав неподаною та повернув позовну заяву позивачеві.

За таких обставин ухвала судді, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 312, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст. 324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий - Судді :