АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Поливач Л.Д.,

при секретарі: Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2014 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_1 в якому, з урахуванням уточнень, просила суд стягнути з відповідачів на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі - 18207,11 грн., моральну шкоду в розмірі - 6000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі - 600 грн., за проведення експертизи в сумі - 600 грн. та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2015 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» () на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі - 14565 грн. 71 коп. та суму витрат на проведення експертного дослідження в розмірі - 600 гривень та судовий збір в розмірі - 243 грн. 60 коп., а всього в сумі - 15409 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев'ять) гривень 31 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у вигляді франшизи в розмірі - 1000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі - 2000 гривень.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Справа № 761/29224/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6410/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині стягнення з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн., відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність і необґрунтованість рішення суду першої інстанції у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права , як такого, що ухвалене у зв'язку із неповним дослідженням обставин справи. А саме апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків, оскільки жодних доказів наявності моральної шкоди не було надано суду , а отже відсутні і підстави для стягнення моральної шкоди. В зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму матеріальної шкоди в розмірі - 1000 грн. франшизи.

Рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі - 14565,71 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі - 600 грн. та судовий збір в розмірі - 243, 60 грн., а всього - 15409, 31 грн., сторонами не оскаржується.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач та представник відповідача підтримали апеляційну скаргу, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші сторони в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 24.02.2014 о 13 год. 45 хв. у м. Києві по вул. Соляна, 51 відбулось ДТП із участю водія автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2014 була визначена вина у вчиненні вказаного ДТП за ОСОБА_1 внаслідок порушення останнім п.11.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. (а.с.5)

В результаті ДТП автомобіль «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою відділу ДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 24.02.2014 (а.с.6).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції прийшов до хибних висновків, оскільки жодних доказів наявності моральної шкоди позивачем не було надано суду, а отже відсутні і підстави для стягнення моральної шкоди, колегія суддів до уваги не приймає. Виходячи з матеріалів справи, обґрунтувань моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання, а також наявність вини ОСОБА_1 в скоєні ДТП, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2014, та наявність довідки відділу ДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 24.02.2014, про наявність механічних пошкоджень автомобіля позивача, що утворилися внаслідок ДТП, колегія суддів вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення суми моральної шкоди з ОСОБА_1, завдані внаслідок пошкодження майна позивача.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для цього, оскільки в силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі - 14565,71 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі - 600 грн. та судовий збір в розмірі - 243, 60 грн., а всього - 15 409, 31 грн., сторонами не оскаржується, а тому апеляційний суд виходячи з наданих йому повноважень не перевіряє законність і обгрунтованість рішення в цій частині.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи, з урахуванням вище наведеного, не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19.11.2013 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: