У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Писаної Т.О.,
Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанії «Студія «1+1», ОСОБА_7 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 16 год. 45 хв. на телевізійному каналі «1+1» у передачі «ТСН. Особливе» відбулася трансляція відеоматеріалу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», який містить заяву екс-губернатора Одеської області ОСОБА_7 про причетність позивача до подій 02 травня 2014 року в м. Одесі. На запитання кореспондента: «Хто головний організатор подій, сутичок, масових побоїщ і зрештою вбивств 02 травня?» екс-керівник Одещини стверджував наступне: «Народный депутат Украины, фракция «Батькивщина», ОСОБА_9. Человек, который планомерно вел, с моей точки зрения, подрывную деятельность: милиция саботировала работу по сепаратизму, Служба безопасности Украины знала о том, что там давно уже все заготовлено, знала о том, что там находятся неизвестные вещества, так много людей. Это все креатура ОСОБА_9».

Крім того, на 02 хв. 10 сек. трансляції кореспондент зазначив: «...екс-керівник Одещини назвав пана ОСОБА_9, цитую дослівно, «смотрящим». Він же підкупив місцевих силовиків, через що і не було на них впливу з боку керівництва області. Всі дії з дестабілізації ситуації в регіоні спрямовані на зрив президентських виборів…».

Поширена інформація не відповідала дійсності, принизила його честь, гідність та ділову репутацію як народного депутата, була спрямована на створення перешкод у здійсненні депутатської діяльності.

Просив визнати інформацію недостовірною і зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію в той же спосіб, у який вона була поширена.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 липня

2014 року позов задоволено.

Визнано недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_7 шляхом повідомлення в ефірі телепередачі «ТСН. Особливе» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» на телеканалі «1+1» Товариства з обмеженою відповідальністю телерадіокомпанії (далі - ТОВ ТРК «Студія «1+1»), що відбулася ІНФОРМАЦІЯ_1 о 16 год. 45 хв. про те, що ОСОБА_6 був організатором подій, сутичок, масових побоїщ і зрештою вбивств 02 травня 2014 року, що він є «смотрящим», «підкупив місцевих силовиків, через що і не було на них впливу з боку керівництва області. Всі дії з дестабілізації ситуації в регіоні спрямовані на зрив президентських виборів...», «Народный депутат Украины, фракция «Батькивщина», ОСОБА_9 Человек, который планомерно вел, с моей точки зрения, подрывную деятельность; милиция саботировала работу по сепаратизму; Служба безопасности Украины знала о том, что в здании находится оружие, знала о том, что там давно уже все заготовлено, знала о том, что там находятся неизвестные вещества, там много людей. Это все креатура ОСОБА_9».

Зобов'язано ТОВ ТРК «Студія «1+1» та ОСОБА_7 протягом одного місяця, після набрання рішенням законної сили, у той самий спосіб, в який ця інформація була поширена, а саме: шляхом оголошення повідомлення по телебаченню наступного змісту: ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телевізійного каналу «1+1», в рамках телепередачі «ТСН. Особливе» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» оприлюднена інформація про те, що ОСОБА_6 був організатором подій, сутичок, масових побоїщ і зрештою вбивств

02 травня 2014 року, він є «смотрящим», «підкупив місцевих силовиків, через що і не було на них впливу з боку керівництва області. Всі дії з дестабілізації ситуації в регіоні спрямовані на зрив президентських виборів...», «Народный депутат Украины, фракция «Батькивщина», ОСОБА_9 Человек, который планомерно вел, с моей точки зрения, подрывную деятельность; милиция саботировала работу по сепаратизму; Служба безопасности Украины знала о том, что в здании находится оружие, знала о том, что там давно уже все заготовлено, знала о том, что там находятся неизвестные вещества, там много людей. Это все креатура ОСОБА_9», - зазначена інформація є непідтвердженою та недостовірною». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва 11 листопада 2014 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд керувався тим, що позивачем не надано належних та допустимих, у розумінні положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, доказів того, що вказана інформація носить характер фактичних тверджень, а не оціночних суджень.

Із такими висновками суду погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 16 год. 45 хв. на телевізійному каналі «1+1» у передачі «ТСН. Особливе» відбулася трансляція відеоматеріалу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», на 01 хв. 10 сек. якої після слів кореспондента − «А зараз та заява, яку, по суті, можна назвати сенсаційною; пролунала вона з боку вже екс-керівника Одещини, ОСОБА_7, щодо того, хто головний організатор подій, сутичок, масових побоїщ і зрештою вбивств 02 травня 2014 року» − пряма мова, − наступного змісту: «Народный депутат Украины, фракция «Батькивщина», ОСОБА_9. Человек, который планомерно вел, с моей точки зрения, подрывную деятельность; милиция саботировала работу по сепаратизму; Служба безопасности Украины знала о том, что в здании находится оружие, знала о том, что там давно уже все заготовлено, знала о том, что там находятся неизвестные вещества, там много людей. Это все креатура ОСОБА_9».

На 02 хв. 10 сек. трансляції кореспондент зазначив: «...екс-керівник Одещини назвав пана ОСОБА_9, цитую дослівно, «смотрящим». Він же підкупив місцевих силовиків, через що і не було на них впливу з боку керівництва області. Всі дії з дестабілізації ситуації в регіоні спрямовані на зрив президентських виборів…».

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У ст. 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з вимогами ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) роз'яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч. 2 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

В Україні діє принцип презумпції невинуватості, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

У ст. 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля, зокрема, і захисту здоров'я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку, визначених законом.

Колегія суддів не погоджується з висновками апеляційного суду, що зазначена у справі інформація є оціночним судженням і критичною оцінкою дій позивача, який є публічною особою, межі критики якої ширші, оскільки є фактичним твердженням про вчинення позивачем кримінально-караного діяння і у зв'язку з поширенням такої інформації на загальнонаціональному телеканалі сприяє формуванню громадської думки про вчинення позивачем протиправних дій, пов'язаних з трагічними подіями, внаслідок яких відбулась загибель людей, що зумовило неабиякий резонанс у суспільстві.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційним судом не встановлено, чим підтверджується достовірність поширеної відповідачами інформації, не дотримано вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не встановлено фактичні обставини, не досліджено докази, надані сторонами, та не надано цим доказам відповідної правової оцінки, а суд касаційної інстанції зазначеними повноваженнями не наділений, тому рішення апеляційної інстанції належить скасувати, а справу − передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
О.М. Ситнік