Ухвала іменем україни
09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є., суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області 19 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3., після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,65 га, розташовану на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, яку спадкодавець йому заповідала, а також на частину житлового будинку по АДРЕСА_1, яку прийняв позивач та його батько - ОСОБА_4.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області

від 05 серпня 2014 року замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного - ОСОБА_2.

Враховуючи те, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене майно, та зважаючи на наявність між сторонами спору щодо прийняття спадщини, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1. просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно, a саме: земельну ділянку площею 6,65 га, яка залишилась після смерті ОСОБА_3., та на Ѕ частини земельної ділянки (загальною) площею 3,42 га, яка залишилася після смерті ОСОБА_4, які розташовані на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області; визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що залишились після смерті ОСОБА_4, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області

від 19 вересня 2014 року позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на: 5/8 частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на: Ѕ частини земельної ділянки площею 6,8400 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого

2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1. задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: 7/9 частини земельної ділянки площею 6,65 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить змінити рішення суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1. підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_2. - задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3. та ОСОБА_4, а саме: 5/8 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, та на Ѕ частини земельної ділянки площею 6,8400 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради Каховського району Херсонської області, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину, проте постановами державного нотаріуса Каховської районної державної нотаріальної контори йому було відмовлено в отриманні свідоцтв про право власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 6,65 га, розташованої на території Чорнянської сільської ради, суд першої інстанції зазначив, що в цій частині спору між сторонами не існує та позивачем не доведено порушення його спадкових прав відповідачем.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку та ухваливши в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, з урахування положень ст. 535 ЦК УРСР щодо права ОСОБА_4 на обов'язкову частку у спадщині на земельну ділянку після смерті дружини ОСОБА_3. виходив із того, що спір в цій частині підтверджується наявними в матеріалах справи постановами державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4. та ОСОБА_3. зареєстрували шлюб 09 жовтня 1963 року (а.с. 4). Мають дочку ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. померла (а. с. 2).

16 березня 2000 року ОСОБА_3. склала заповіт, яким заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,65 га, яка знаходиться на території Чорнянської сільської ради, сину ОСОБА_1. (а. с. 5).

Відповідно до довідки Каховської районної державної нотаріальної контори від 20 грудня 2013 року № 1489/0116 після смерті ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину або про відмову від прийняття спадщини не звертались (а. с. 78).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4. (а. с. 75).

Згідно із заповітом, складеним ОСОБА_4. 11 листопада 2013 року, він заповів свій житловий будинок з усіма господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,8400 га, яка розташована на території Чорнянської сільської ради, ОСОБА_2. та ОСОБА_1. в рівних частках (а. с. 125).

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулися його син ОСОБА_1. та донька ОСОБА_2. (а. с. 128, 129).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22 лютого 1990 року будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить голові колгоспного двору ОСОБА_4. Свідоцтво видано на підставі рішення Виконавчого комітету Каховської районної ради народних депутатів від 20 лютого 1990 року № 38 (а. с. 9).

Таким чином, на момент набрання чинності Законом України «Про власність» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2008_10_16/pravo1/T041881.html?pravo=1> головою колгоспного двору був зазначений ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_418/ed_2004_01_01/pravo1/KD0008.html?pravo=1> (у редакції, що була чинною на час виникнення права власності на жилий будинок) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_4014/ed_2004_01_01/pravo1/KD0008.html?pravo=1> (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_1998_05_25/pravo1/VS95038.html?pravo=1>, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

У порушення вимог ст. -ст. 212214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> суди не з'ясували належним чином, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що має суттєве значення для правильного вирішення спору; чи є інші фактичні дані, які мають значення для справи, та докази на їх підтвердження; установивши, що право власності на жилий будинок виникло в 1990 році, у достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин й правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Зокрема, суди належним чином не з'ясували питання щодо правового статусу будинку, до якого типу належало господарство (колгоспний двір чи двір робітників та службовців), кола осіб, які у ньому проживали, з якого часу вони в ньому почали проживали й на яких підставах та з якого часу, залежно від типу господарства, набули статусу члена двору й, відповідно, не визначилися, на яких підставах та на яке саме майно виникає право спадкування.

Враховуючи наведене, ухвалені судами попередніх інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська