Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 мотивуючи тим, що в 2014 році він тяжко захворів, потрапив до лікарні з відмороженими кінцівками, де перебуває на лікуванні по даний час, не має можливості працювати, так як у нього видалені пальці обох ніг, був одружений, має двох дорослих синів, його повнолітні діти працюють, отримують достатній заробіток, на його звернення щодо надання допомоги не зважають, а тому позивач просив суд стягнути з обох відповідачів кошти на його утримання в розмірі по 500 грн. з кожного починаючи з дня подачі позову до суду і довічно.

В судовому засіданні представник позивача надав письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути кошти на його утримання тільки з ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_3 перебуває за межами України, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на непрацездатну особу, починаючи з дня подачі позову до суду і довічно.

Відповідач, представник відповідача позов не визнали, відповідач в суді пояснив, що коли його батьки перебували у шлюбі, то батько зловживав спиртними напоями, створював нестерпні умови для спільного проживання, внаслідок чого мати змушена була розірвати з ним шлюб, вона одна займалась їхнім з братом вихованням та утриманням. В 2010 році вони продали належну їм всім квартиру АДРЕСА_1, поділили на 4-х отримані гроші, придбали для батька окреме житло, але внаслідок своїх постійних зловживань алкоголем, перебування в неадекватному стані, він був позбавлений цього житла шахраями. Згідно законодавства право на аліменти мають непрацездатні батьки, а його батько на даний час не досяг пенсійного віку та не є інвалідом. Крім того, відповідач має сім'ю, двоє неповнолітніх дітей 2006 року народження та 2010 року народження, його заробіток складає 1910 грн.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, по 20.04.2010 року був зареєстрований по АДРЕСА_1, з 22.06.2010 року по 13.10.2010 року зареєстрований по АДРЕСА_2 з 14.07.2015 року зареєстрований по АДРЕСА_3, що стверджується копією його паспорта.

З матеріалів справи вбачається , що починаючи з 05.12.2014 року по 01.07.2015 року позивач постійно знаходився на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 1 та Білоцерківській міській лікарні № 2 з діагнозом: відмороження пальців 4 ст. обох ступнів, кардіоміопатія, ішемічна хвороба серця, а/кардіосклероз, що стверджується виписками з історій хвороби позивача.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8, що слідує з копій записів актів про народження та повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, наданих на запит суду відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції.

За ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначене зобов'язання, що належить до аліментних зобов'язань, - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких юридичних фактів: родинний зв'язок батьків і дітей або усиновлення; непрацездатність батьків; потреба батьків у матеріальній допомозі.

Ця сукупність утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов'язання, пов'язаного з утриманням повнолітніми дочкою, сином своїх батьків.

За відсутності хоча б одного з наведених фактів зазначене аліментне зобов'язання не виникає.

Як вказано вище, відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1

Щодо критеріїв визначення непрацездатності позивача та його потреби у матеріальній допомозі, то суд вважає за можливе з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при вирішенні даного спору виходити з критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4 ст.75 СК України.

Так, непрацездатними вважаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідами 1,2 чи 3 групи.

Тобто, непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за медичними критеріями /він має бути визнаний у встановленому законом порядку інвалідом 1,2 чи 3 групи/ або за віковими ознаками /він має досягти пенсійного віку, встановленого законом/.

В ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» роз'яснено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Згідно ст.26 цього Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Позивач на даний час не досяг пенсійного віку та не визнаний інвалідом однієї із трьох груп.

Згідно довідки управління ПФУ у м. Білій Церкві в матеріалах справи, ОСОБА_1 на обліку в управлінні не перебуває, за призначенням пенсії не звертався.

В судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що з 2009 року він не працює, мав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, але загубив його.

На обліку в Білоцерківському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний ОСОБА_1 не перебуває, що слідує з довідки центру зайнятості.

Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК України, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом.

В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні 949 грн., з 01 грудня -1074 грн.

В судовому засіданні встановлено, що позивач не працює, пенсії не одержує, інших джерел доходів не має.

Отже, позивач є таким, що потребує матеріальної допомоги.

Як вказано вище в рішенні, аліментний обов'язок дітей наступає не тільки за умови потреби батьків в матеріальній допомозі, а обов'язковою умовою є непрацездатність батьків.

Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідач посилався на те, що його батько ухилявся від виконання батьківських обов'язків, але безспірних доказів про це суду надано не було.

Необгрунтованими суд вважає посилання на ст.203 СК України, за положеннями якої дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Так, в даному випадку мова йде про додаткові витрати повнолітніх дочки, сина, які сплачують аліменти на батьків, тобто, для виникнення цього обов'язку необхідні ті ж критерії, що і для стягнення аліментів на утримання батьків.

Отже, проаналізувавши всі докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його батька, оскільки згідно норм діючого законодавства він не вважається непрацездатним.

Таким чином, позивачем не надано доказів для обґрунтування своїх вимог, а за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 10,75, 202, 203, 204 СК України, ст.ст.1,26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко