Справа № 127/2-н-72/10
Провадження № 6/127/309/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" про заміну сторони стягувача, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" про заміну сторони стягувача. Заява мотивована тим, 19 лютого 2010 року Ленінським районним судом м.Вінниці по справі №2-н-72 виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного банку "Східно-Європейський банк" в особі Вінницької філії заборгованості в розмірі 424 059,75 грн. та судових витрат. 13 грудня 2013 року між Акціонерним комерційним банком "Східно - Європейський банк", ТОВ "БРОКІНВЕСТГРУП" та Національним банком України було укладено Договір №32-Л про передавання в управління непроданих активів, на підставі якого ТОВ "БРОКІНВЕСТГРУП" набуло право володіння, користування та розпорядження активами (право вимоги до боржників). 25 квітня 2014 року в свою чергу між ТОВ "БРОКІНВЕСТГРУП" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (новий кредитор) відповідно до чинного законодавства укладено Договір купівлі-продажу права вимоги №23/ФК-14, на підставі якого первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами. Згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №314/2007 від 17.12.2007 року, укладеним АКБ "Східно - Європейський банк" з ОСОБА_1 Заявник просить замінити сторону стягувача у судовому наказі №2-н-72/10 з АКБ «Східно-Європейський банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити. При цьому наголошував, що продаж майна (активів) АКБ «Східно-Європейький банк» був погоджений НБ України.

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечував щодо задоволення цієї заяви, мотивуючи тим, що строк предявлення до виконання судового наказу сплив, просив застосувати строк позовної давності. При цьому зазначав, що Вишенським ВДВС Вінницького міського управління юстиції відмовлено у відкритті виконавчого провадження за цим наказом, заявник не є стороною виконавчого провадження, тому заява задоволенню не підлягає. До того ж, вважає, що заявником не доведено свого правонаступництва (порушенні обмеження щодо управління активами, встановлені договором, вимоги передавалися за контрактами, а з ОСОБА_1 такий контракт відсутній ).

Представник Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 вважає вказану заяву необґрунтованою, зважаючи, що строк предявлення до виконання судового наказу сплив. При цьому вказував, що судовий наказ №2-н-72/10, виданий 19.02.2010 року Ленінським районним судом м.Вінниці, не перебуває на виконанні. Постановою державного виконавця від 17.09.2012 року було відмолено в відкритті виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 лютого 2010 року Ленінським районним судом м.Вінниці в справі №2-н-72/10 виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Східно-Європейський банк» заборгованості в розмірі 424 059,75 грн., 850,00 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 22 березня 2012 року за заявою АКБ «Східно-Європейський банк» видавався дублікат вищевказаного судового наказу (а.с.33).

17 вересня 2012 року Вишенським ВДВС Вінницького міського управління юстиції було відмовлено у відкриті виконавчого провадження, оскільки в оригіналі виконавчого документа є виправлення в даті ухвалення судового наказу, відсутній ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_1, а також прострочена довіреність представника стягувача (а.с. 126).

На даний час в провадженні Вишенського ВДВС вказаний судовий наказ не перебуває, що встановлено в судовому засіданні та визнається особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами №23/ФК-14 від 25 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» продає (відступає) права вимоги за кредитами та передає їх ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», зокрема, за кредитним договором №314/2007 від 17.12.2007, укладеним між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_1 (додаток №2 до договору). Як вказано в п.1 цього договору, право вимоги означає усі та будь-які права вимоги кредитора до боржника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі контракту, включаючи право вимагати повернення основної суми боргу, суми пені, неустойки, штрафу, процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також забезпечувальні права. Первісний кредитор в свою чергу набув право володіння, користування та розпорядження активами /право вимоги до боржників/, визначених у додатку № 2, в тому числі за кредитним договором №314/2007, укладеним 17.12.2007 року між АКБ «Східно-Європейський банк» та ОСОБА_1, відповідно до договору № 32-Л про передавання в управління непроданих активів від 13.12.2013 року, укладеному між АКБ «Східно-Європейський банк», ТОВ «БРОКІНВЕСТГРУП» та Нацбанком України. При цьому суд звертає увагу, що продаж права вимоги за кредитними договорами здійснений за попереднім погодженням із НБУ, що підтверджується рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків НБУ від 18 лютого 2014 року за №81, тому посилання представника боржника щодо порушення обмежень є безпідставні, як і безпідставними є його посилання, що відступлення відбувалося за контрактами, про що зазначається в договорі від 25 квітня 2014 року, а з ОСОБА_1 такий контракт відсутній. Суд звертає увагу, що під терміном «контракт» розуміються угоди, на підставі яких АКБ «Східно-Європейський банк» отримав право вимоги, що визначені у додатку №2 (розділ 1. Визначення термінів договору купівлі-продажу права вимоги №23/ФК-14 від 25 квітня 2014 року), серед яких також є угода №314/2007 від 17.12.2007 року, укладена з ОСОБА_1

До того ж, суд відмічає, що оцінку вказаним договорам, а відповідно і набуттю ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прав кредитора відносно боржника ОСОБА_1 надано судом при розгляді заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про залучення заявника (позивача) у справі, за результатами якої постановлена ухвала від 25 вересня 2014 року та якою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» залучено до участі в справі №2-н-72/10 за заявою АКБ «Східно-європейський банк» про стягнення з ОСОБА_4 боргу, як правонаступник АКБ «Східно-Європейський банк».

Зважаючи на вказане, обставини правонаступництва ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в силу ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

На стадії виконання судового рішення така заміна проводиться в порядку передбаченому ст.378 ЦПК України.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі, зокрема, відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа №6-122 цс13).

Враховуючи, що ТОВ ««Фінансова компанія «Довіра та гарантія» отримало від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, в тому числі і бути стягувачем, тому заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача підлягає задоволенню. Відсутність виконавчого провадження не є підставою для відмови у задоволенні вказаної заяви, зважаючи, що заміна відбувається поза межами виконавчого провадження.

При цьому суд не бере до уваги заперечення боржника щодо спливу строку предявлення судового наказу до виконання, зважаючи, що предметом розгляду є не поновлення строків на його предявлення, а заміна стягувача. До того ж судом не може бути взята до уваги і його заява про застосування строків позовної давності, зважаючи, що розглядається питання процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення, а не захист цивільного права чи інтересу щодо якого можливе застосування строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 378 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача у судовому наказі №2-н-72/10, виданому Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №314/2007 від 17.12.2007 року в розмірі 424 059,75 грн. а також судового збору в сумі 850,00 грн. та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. з Акціонерного комерційного банку «Східно-Європейький банк» в особі Вінницької філії на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: