Справа № 653/1280/15-ц
Провадження № 2/653/556/15
РІШЕННЯ

іменем України

13.08.2015 Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Харченко Е.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування від 26 лютого 2004 року він є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в м. Генічеську по вул.. Ковпака, 17-а, до цього будинок належав його батькові ОСОБА_4, але після укладання договору дарування батько продовжував користуватися цим майном на умовах договору найму, проживали вони окремо, батько проживав з іншою жінкою -відповідачкою по справі, з якою незадовго до смерті (28 грудня 2013 року) в 2013 році одружився. Оскільки, відповідач ОСОБА_3 має власне житло в смт Новоолексіївка Генічеського району, де і зареєстрована, він попередив її про необхідність звільнення належного йому житлового будинку, який необхідний йому для власного проживання, на що вона погодилася, але й досі цього не зробила, він направив їй вимогу по пошті, але відповідних дій вона не здійснює, в звязку з чим він змушений звернутися до суду, оскільки добровільно висилятися вона не бажає, просить позбавити відповідача права користування жилим приміщенням, шляхом її виселення з належного йому житлового будинку, стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, відмовилися від вимог про стягнення судових витрат з відповідача, в іншій частині просить позов задовольнити.

Відповідач на попередньому судовому засіданні позов визнала, пообіцяла звільнити жиле приміщення, на судове засідання призначене на 30 липня 2015 року та 13 серпня 2015 року відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду не зявилася, заяв про причини неявки або відкладення розгляду справи не надіслала, суд вислухавши думку учасників процесу на місці ухвалив, судовий розгляд справи проводити у відсутність відповідача.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування від 26 лютого 2004 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в м. Генічеськ по вул.. Ковпака, 17-а (а.с. 4-16).

В даному будинку зареєстровані ОСОБА_4 батько позивача і сам позивач ОСОБА_1, інші особи там не зареєстровані (а.с. 17, 18).

Після укладання договору дарування позивач в будинку не проживав, там проживав батько позивача із відповідачкою, з якою він одружився в 2013 році, на умовах найму житла, сплачуючи необхідні комунальні послуги.

28 грудня 2013 року батько позивача ОСОБА_4 помер.

Позивач звернувся до відповідачки з вимогою звільнення належного йому жилого будинку, оскільки у неї є особисте житло в смт Новоолексіївка, а йому житло потрібно самому для проживання з сімєю, але до теперішнього часу відповідач житло не звільнила (а.с. 19).

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Таким чином, правовідносини, які виникають в процесі володіння і користування житловим приміщенням регулюються Житловим кодексом України.

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить зазначений житловий будинок, в якому за згодою позивача до смерті проживав його батько з дружиною, яка не э матірю позивача, на правах найму житлового будинку. При чому позивач разом з батьком та його дружиною однією сімєю ніколи не проживали. Після смерті батька вона залишилася проживати в цьому будинку, але ніколи прописана там не була.

Згідно ч. 2 ст. 166 Житлового кодексу України у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов'язки за договором найму здійснюють члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 3 ст. 168 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири)

повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три

місяці.

Згідно ст.. 169 Житлового кодексу України У разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані

звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Так, позивач, 11 лютого 2015 року направив відповідачу письмову вимогу про звільнення належного йому житлового будинку, яке необхідне йому для власного проживання, оскільки він з сімєю змушений знімати інше житло для проживання, але ніяких дій відповідач по звільненню приміщення не здійснила.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та належними доказами доведеними, тому відповідач підлягає виселенню із житлового будинку належного позивачу без надання іншого приміщення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 166, 168, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування жилим приміщенням шляхом її виселення з належного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, житлового будинку, який розташований за адресою: Херсонська область, м. Генічеськ, вул.. Ковпака, 17-а без надання іншого жилого приміщення

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_5