22-ц/775/963/2015(м)
Категорія 43 Головуючий в першій інстанції - Жамбровський С.І.
Доповідач - Супрун М.Ю.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю.,

суддів Мироненко І.П., Баркова В.М.,

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: комунальне підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» про вселення в житлове приміщення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні ним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, що дії в інтересах відповідача ОСОБА_3, на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 14 липня 2015 року вищезазначений позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_2 кімнатами та підсобними приміщеннями у квартирі АДРЕСА_3 Донецької області. В решті позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

З даним рішенням суду не погодилася відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали право на проживання у квартирі позивача до набуття його право власності на це житлове приміщення, як члени родини колишнього власника. Також вважають, що позивач не довів позовні вимоги в частині перешкоджання йому в користуванні спірним жилим приміщенням.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 88-91). Позивач направив до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 листопада 2005 року Вугледарською державною нотаріальною конторою Донецької області, ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1

В даному жилому приміщенні зареєстрований позивач ОСОБА_2, а також зареєстровані та проживають його колишня дружина ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4.(а.с.12-13)

З висновку Вугледарського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 25 березня 2015 року вбачаться, що позивач звертався до райвідділу з заявою про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що вона змінила замки вхідної двері належної йому квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 і новий ключ йому не надає, чим перешкоджає його проживанню в зазначеному жилому приміщенні. (а.с.16-17).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт перешкоджання позивачу з боку відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, тому є підстави для вселення останнього в це жиле приміщення та зобов'язання відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні ним.

Ці висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ст. ст. 16 , 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Отже, за змістом зазначених норм права власник майна має право на вільне користування ним у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин та вірно застосувавши до них норми матеріального права, суд першої інстанції вважав необхідним захистити права ОСОБА_2 та вселити у належне йому житло, усунувши з боку відповідачів перешкоди в користуванні позивачем цим жилим приміщенням.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та наданим доказам, яким судом у відповідності до ст. ст. 60, 212 ЦПК України надано вірну оцінку.

Доводи апеляції щодо недоведеності факту перешкоджання відповідачами у здійсненні позивачем права користування своєю квартирою спростовуються фактом звернення ОСОБА_2 до міліції з приводу неможливості вільного користування належним йому житлом. Також в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_4 не заперечувався той факт, що вони з матір'ю змінили замок на двері спірної квартири та ключі позивачу не надали.

Крім того заперечення відповідачів щодо задоволення позову ОСОБА_2 та неможливість позивача самостійно без звернення до них реалізувати свої права (відсутність ключів від квартири тощо) є підставою вважати, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні належною позивачу власністю.

Посилання апелянта на те, що відповідачі отримали право на проживання у квартирі позивача до набуття його право власності на це житлове приміщення, як члени родини колишнього власника не має правового значення для вирішення цієї справи з огляду на те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права власності на житлове приміщення.

Інші доводи апеляційної скарги є також необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд, на підставі ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 314 -315 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, що дії в інтересах відповідача ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: