АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріАбдуллаєвій Е.Б.

за участю: позивача ОСОБА_5,

представника позивача ОСОБА_6,

представника відповідача ХристичА.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України про виплату заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 76-80/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не враховані положення норм міжнародного права щодо отримання ним рецесії, за втрату здоров'я, професійної працездатності при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що також підтверджено рішенням Оболонського районного суду м. Києва 28.07.2011 року, яке набрало законної сили і не виконується Кабінетом Міністрів України, яким не закладається необхідних коштів в бюджет, що призвело до заборгованості. Зазначив, що питання рецесії та її розмір напряму вирішено міжнародним договором, який набрав законної сили для України і не може вирішуватись підзаконними актами в тому числі постановами КМУ, який повинен забезпечувати виконання міжнародних договорів. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

№ справи 757/2135/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8684 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гладун Х.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що постановою Оболонського районного суду м. Києва 28.07.2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та зобов'язано УПФ в Оболонському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату позивачу державної пенсії у розмірі 8 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили 75% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01.01.2011 р., з урахуванням проведених виплат.

Додатковою постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26.08.2011 роз'яснено наступне: основна державна пенсія, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинна бути не нижчою ніж 8 мінімальних пенсій за віком, де розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб встановленого законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 894 розмір державної пенсії, встановлений п. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який повинен бути не нижчим, ніж 8 мінімальних пенсій за віком, збільшується на 12%.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1293, розмір державної пенсії, встановлений п. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який повинен бути не нижчим, ніж 8 мінімальних пенсій за віком та збільшений на 12%, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 894, збільшується у 3,5 рази.

Також додатковою постановою суду першої інстанції було зобов'язано УПФ в Оболонському районі м. Києва протягом 1 місяця, з дня ухвалення постанови, надати звіт про виконання постанови Оболонського районного суду м. Києва 28.07.2011 року

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2012 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Встановивши, що відповідно до пункту 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», зокрема, норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, суд першої інстанції надійшов висновку про те, що державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Зазначена позиція також підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 про те, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Крім того, слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини 3 червня 2014 року у справі за заявою № 43331/12 Валентина Ніканорівна ВЕЛИКОДА проти України, про те, що зменшення пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, не вважається, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті.

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання Кабінетом міністрів України рішення Оболонського районного суду м. Києва 28.07.2011 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане рішення на виконання позивачем до виконавчої служби не подавалось, після того як управлінням пенсійного фонду було зменшено належні позивачу виплати, позивач зазначені дії не оскаржував, безпосередньо до Кабінету міністрів України не звертався.

Розрахунок заборгованості по виплаті пенсії, наданий позивачем в апеляційній інстанції, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки до суду першої інстанції будь-які розрахунки заборгованості не подавались, а апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: