Справа № 161/6280/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1408/15 Категорія: 47 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лівандовської-Кочури Т.В.

суддів Веремчук Л.М., Антонюк К.І.

при секретарі Черняк О.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від

10 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Постановлено зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належною йому на праві приватної власності земельною ділянкою по вул. Надрічній, 8 у с. Підгайці Луцького району Волинської області шляхом забезпечення вільного доступу до земельної ділянки розміром 0,05 га, яка належить йому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Підгайцівської сільської ради від 26 лютого 2010 року № 46/7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, який

29 квітня 2010 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2015 року вищевказане рішення апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач та її представник, кожен окремо, апеляційну скаргу із наведених у ній мотивів підтримали, тоді як представник позивача просив її відхилити, з огляду на безпідставність наведених у ній доводів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 січня 1995 року ОСОБА_4 набув у власність 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Надрічній, 8 у с. Підгайці Луцького району Волинської області.

Рішенням Підгайцівської сільської ради Луцького району від

26 лютого 2010 року ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,27 га, з них: 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,22 га для ведення особистого селянського господарства в с. Підгайці Луцького району Волинської області ОСОБА_2 у листопаді 2010 року на підставі рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району від 23 грудня 2005 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,08 га по вул. Надрічній, 8 у с. Підгайці Луцького району Волинської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_4 вказував, що є власником суміжної з відповідачем земельної ділянки, а встановлений між ними паркан порушує його права, оскільки частина належної йому земельної ділянки знаходиться на стороні відповідача ОСОБА_2

За змістом ст. 116 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набували права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право власності має абсолютний характер та є непорушним.

Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку в будь-яких осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

На підтвердження доводів позовної заяви ОСОБА_4 покликався на акт комісії Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області від 20 травня 2010 року про погодження правильності меж земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2, у якому зазначено, що межа і площа земельної ділянки ОСОБА_4 визначена правильно та висновок судової земельно-технічної експертизи від

26 лютого 2014 року, яким установлено порушення меж та накладення земельної ділянки площею 0,08 га, власником якої є ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,05 га, власником якої є ОСОБА_4

У висновку зазначено, що площа накладення становить 4 кв. м та дане накладення утворилось у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих Державних актів.

За змістом ст.ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Висновком судової земельно-технічної експертизи від 26 лютого

2014 року, проведеної Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено порушення меж та накладення земельної ділянки площею 0,08 га, власником якої є ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,05 га, власником якої є ОСОБА_4 У висновку зазначено, що площа накладення становить

4 кв. м, та дане накладення утворилось у зв'язку з неправильним влаштуванням паркану, який проходить зі зміщенням по межі відповідно до виданих Державних актів.

Також встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, не надає доступу до земельної ділянки площею 4 кв.м.

Колегія суддів бере до уваги зазначений висновок експерта, так як експертиза проводилась на підставі ухвали суду і з попередженням експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків експерта.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що права та інтереси позивача, у зазначеному випадку, порушені, у звязку із чим, наявні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді