У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення депозиту та відсотків, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 8 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, в якому посилалася на те, що 10 вересня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 2019943, відповідно до умов якого банк прийняв він неї та розмістив на депозитному рахунку 10 000 доларів США. Договір було укладено строком на 3 місяці із встановленою процентною ставкою по вкладу 10,5% річних. 3 грудня 2014 року, тобто до закінчення дії договору, у відділення №1704 ПАТ «КБ «Надра» вона подала заяву про відмову від автоматичного продовження строку депозиту. 10 грудня 2014 року у зв'язку із закінченням строку дії договору, вона звернулася у відділення банку з вимогу про повернення суми депозиту та сплати відсотків за депозитом, однак у поверненні коштів у повному розмірі їй було відмовлено та виплачено 60 доларів США, з яких 28 доларів США - частина вкладу та 32 долари США - борг за відсотками. У зв'язку з цим ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача суму внеску у розмірі 9 972 доларів США та 10,5% відсотків річних від простроченої суми вкладу.

У процесі розгляду справи ОСОБА_6 уточнила свої позовні вимоги, оскільки банком було частково виплачено кошти, просила стягнути з відповідача 177 417 грн 38 коп. суми заборгованості за депозитом, 2 291 грн 72 коп. заборгованості за відсотками, 4 811 грн 16 коп. 3% річних та пені, а всього 184 520 грн 26 коп.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 8 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 суму депозиту у розмірі 177 417 грн 38 коп., 2 291 грн 72 коп. заборгованості за відсотками та 4 811 грн 16 коп. 3 % річних та пені, а всього стягнуто 184 520 грн 26 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із підставності й обґрунтованості заявлених ОСОБА_6 позовних вимог щодо повернення суми депозиту та відсотків за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 2019943 від 10 вересня 2014 року, а також стягнення з ПАТ «КБ «Надра» 3% річних та пені за порушення останнім своїх зобов'язань за цим договором.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 вересня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_6 було укладено договір № 2019943 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий».

10 вересня 2014 року ОСОБА_6 було перераховано з поточного рахунку на депозитний рахунок НОМЕР_1 доларів США, що підтверджується квитанцією № 6330 (а. с. 6).

3 грудня 2014 року позивач подала до ПАТ «КБ «Надра» заяву про відмову від автоматичного продовження строку депозиту № 2019943.

10 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до ПАТ «КБ «Надра» через відділення № 1704 із заявою про повернення суми депозиту та відсотків.

10 грудня 2014 року ОСОБА_6 було видано 28 доларів США (депозиту) та 32 доларів США (відсотків за депозитом) з поточного рахунку НОМЕР_2 , що підтверджується заявами на видачу готівки № 6424 та № 6258 (а. с. 9,10)

Згідно поточного звіту за операціями по поточному (картковому рахунку) НОМЕР_2 з 10 вересня 2014 року по 10 грудня 2014 року стан рахунку на кінець періоду 10 грудня 2014 року становить 9 973,08 доларів США.

Також встановлено, що строк депозитного вкладу ОСОБА_6 закінчився 10 грудня 2014 року, а тимчасова адміністрація у ПАТ «КБ «Надра» була запроваджена з 6 лютого 2015 року.

Отже, встановивши вищезазначені обставини у справі, а також факт запровадження тимчасової адміністрації, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу в іноземній валюті, перерахувавши його в Національній валюті України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, а саме станом на 6 лютого 2015 року.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління НБУ від 5 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12, ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 26 від 5 лютого 2015 року про початок з 6 лютого 2015 року процедури виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 6 лютого 2015 року по 5 травня 2015 року та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року № 85 дію тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» продовжено до 5 червня 2015 року, включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 червня 2015 року № 113 на підставі постанови Правління НБУ від 4 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» розпочата процедура ліквідації ПАТ «КБ «Надра», призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку на період з 5 червня 2015 року до 4 червня 2016 року.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували цих обставин у справі та передчасно вирішили питання щодо стягнення з відповідача ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_6 суми депозиту у розмірі 177 417 грн 38 коп., 2 291 грн 72 коп. заборгованості за відсотками та 4 811 грн 16 коп. 3 % річних і пені, в період дії тимчасової адміністрації.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 8 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович