АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/43/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Антоновський О.О.
Провадження № 22-ц/789/579/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

04 червня 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Козак І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області /надалі «Управління»/

на ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2013 року

по справі за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області ВП №32403317 від 15.10.12, ВП №3243285 від 22.10.12, ВП №32403300 від 26.10.12, ВП №32403310 від 26.10.13, ВП №14032039 від 24.10.12,

ВСТАНОВИЛА:

08.01.13 скаржники звернулися в суд з скаргою на постанови винесенні Управлінням про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Заліщицького районного суду від 28.01.13 скаргу задоволено. Поновлено строк на оскарження та скасовано постанови, винесені відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про стягнення виконавчого збору із ОСОБА_1, а саме: постанови ВП № 32403317 від 15.10.2012 року про стягнення з боржник виконавчого збору у розмірі 72940,05 грн. за виконавчим провадженням, яке відкрито 03.05.12 для виконання виконавчого листа №2-1579, виданого Заліщицьким районним судом 18.04.12 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Аваль» /надалі «Банк»/ 729400,52 грн.; постанови ВП № 32403285 від 22.10.12 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 301,20 грн. за виконавчим провадженням, яке відкрито 03.05.12 для виконання виконавчого листа № 2-1579 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь Банку 3012 грн.; про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2, а саме: постанови ВП № 32403300 від 26.10.12 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 301,20 грн. за виконавчим провадженням, яке відкрито 03.05.12 для виконання виконавчого листа № 2-1579 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 І. Ю. та ОСОБА_1 в користь Банку 3012 грн.; постанови ВП № 32403310 від 26.10.2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 31640,13 грн. за виконавчим провадженням, яке відкрито 03.05.12 для виконання виконавчого листа № 2-1579 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь Банку 316401,32 грн.; постанови ВП № 14032039 від 24.10.12 про стягнення з боржник виконавчого збору у розмірі 45337,68 грн. за виконавчим провадженням, яке відкрито 03.08.09 для виконання виконавчого листа № 2-54 про стягнення з ОСОБА_2 в користь Банку 453376,8 грн.

Не погоджуючись з вище вказаною ухвалою, 25.03.15 Управління звернулося з апеляційною скаргою, вважаючи, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні скарги.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно зясував обставини справи, а саме, суд розглядаючи справу відносно відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області, однак при цьому суд не визначив належного відповідача по справі, а саме управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільської області.

Представник ОСОБА_1 скаргу визнав та просив ухвалу суду скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про прийняття її до розгляду. Зазначає, що дана категорія справ розглядаються в порядку КАСУ.

Заслухавши учасника судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив із того, що не було підстав виносити постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки кошти погашені скаржниками добровільно, а тому Управлінням в примусовому порядку ніяких дій не вчинялося.

Однак із таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналізуючи підстави скарги, поданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2, апеляційна інстанція приходить до висновку, що остання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У даному випадку оскаржуються дії державної виконавчої служби щодо стягнення виконавчого збору, що є складовою частиною дій, які врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і не стосуються виконання судового рішення у розумінні ст. 383 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як зазначив пленум Вищого адміністративного суду України у п. 6 постанови № 3 від 13.12.10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Пленум зазначив, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Заявниками подано скаргу на дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, тому справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, й, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тому ухвалу слід скасувати й справу направити у той же суд для вирішення питання про прийняття скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області задовольнити частково.

Ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 січня 2013 року скасувати та передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4