Справа № 2-1123/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Вовчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд, з урахуванням уточнень, договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, укладений 19 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", що є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк", та ОСОБА_1 визнати недійсним з моменту укладення, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між позивачем та ПАТ "УкрСиббанк" був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0. Згідно пункту 1.1 договору, банк зобов'язався надати, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 47888 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором.

В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ПАТ "УкрСиббанк" свої зобов'язання не виконав. Обумовлену пунктом 1.1 договору суму в доларах США банк позивачу не видав, а позивач її не отримував. Тим самим банк порушив умови пункту 1.1 договору, що є підставою для визнання договору недійсним з моменту його укладення. Відповідно до абз. 3 п. 2 та абз. 6 п. 5 Інструкції про касові операції в банку України передбачено, що документ, що засвідчує видачу готівки з каси банку фізичним особам за операціями з клієнтами, є заява на видачу готівки. Належним доказом того, що клієнт отримав від банку іноземну валюту, є заява на отримання готівки з відміткою каси та підписом клієнта. На підтвердження факту видачі позивачу 47888 доларів США Пат "УкрСиббанк" надав суду належним чином завірену заяву на видачу готівки № 49 від 19 серпня 2008 року, яка нібито підписана позивачем. Однак, як зазначає ОСОБА_1, з вказаною заявою він до банку не звертався, її не підписував, долари США не отримував, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 70/04-126 від 06 березня 2012 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів в сумі 47888 доларів США на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3 у банку. Згідно до п. 1 додаткової угоди № 1 до договору банківського рахунку № 1952314 від 19.08.2008 року, який був укладений для погашення заборгованості по кредитному договору рахунок НОМЕР_3 відкривається у національній валюті. Позивач вважає, що дії банку суперечать п. 1.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року за № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, який встановлює, що умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком та його клієнтом, і не повинен суперечити вимогам цієї Інструкції. Пункт 5.2 цієї Інструкції регламентує, що поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб'єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного Банку на здійснення валютних операцій. Таким чином, ПАТ "УкрСиббанк" повинен був відкрити позивачу поточний рахунок в іноземній валюті для погашення кредиту. Однак, на порушення умов кредитного договору банк не зарахував кредитні кошти в сумі 47888 доларів США на рахунок позивача. ПАТ "УкрСиббанк" відкриваючи гривневий рахунок для обслуговування валютного кредиту, заздалегідь знав, що він не виконає умови кредитного договору, а саме п. 1.1, 1.5 кредитного договору та те, що його дію суперечать Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо іншого не встановлено договором або закон. Таким чином, зміст правочинів - кредитного договору та договору банківського рахунку суперечить один одному, нормам цивільного законодавства та моральним принципам суспільства, що відповідно до ст. 203 ЦК України є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав до суду письмові заперечення, посилаючись на наступне. Відповідно до п. 1.1 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 19.08.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 47888,00 грн. доларів США та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах визначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 231926,37 грн. за курсом Національного Банку України на день укладення договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Таким чином, п. 1.1 договору чітко визначений розмір грошового зобов'язання позичальника перед банком по поверненню кредиту та сплати процентів за користування ним. Відповідно до п. 1.2.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: 19 серпня 2008 року. Згідно п. 1.2.2 договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у тому обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 18 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та/або відповідної угоди сторін. Відповідно до п. 3.4 кредитного договору позичальник зобов'язується використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки банку в порядку та на умовах, передбачених договором. Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на рахунок банку. Твердження позивача, що обумовлену пунктом 1.1 кредитного договору в доларах США банк йому не видавав, та він її не отримував, спростовується заявкою-анкетою позичальника на отримання кредиту від 14.08.2008 року, відповідно до п. 8 якої позивач просить видати йому кредит на купівлю транспортного засобу. Валюта кредиту, яку бажає отримати позивач - долари США. Строк кредитування - 84 місяці. Річна процентна ставка за користування кредитом - 13,5%. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3 у банку. Надання кредиту позивачу підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_3 від 19.08.2008 року, відповідно до якої 47888,00 доларів США зараховані на рахунок позивача. Позивач частково сплачував банку щомісячні платежі, в тому числі і плату за користування кредитними коштами, що підтверджується випискою по кредитному договору за період з 19.08.2008 року по 16.11.2009 року, заявою позивача від 05.03.2009 року про участь на аукціоні Національного Банку України для купівлі іноземної валюти, додатковою угодою № 1 від 10 березня 2009 року до договору банківського рахунку № 1952314 від 19 серпня 2008 року про включення позивача до реєстру позичальників для купівлі іноземної валюти. Отже, позивач свідомо звернувся до відповідача з метою отримання кредиту та отримав кредит в іноземній валюті, кредитний договір не містить умов щодо можливості повернення кредиту в іншій валюті, ніж та, в якій він був отриманий позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Кредитний договір, що є предметом судового спору, відповідає вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України, відповідає вимогам діючого законодавства України (ст. 1054 - 1057 ЦК України). Отже, позивач та відповідач мають необхідний обсяг дієздатності, кредитний договір спрямований на реальне настання наслідків, що підтверджується п. 1.4 кредитного договору, відповідно до якого цільове призначення кредиту особисті потреби, а саме на придбання автомобілю. Таким чином, кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що кредит надається банком позичальнику шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Отже, посилання позивача на те, що кредитних коштів в сумі 47888,00 доларів США не отримував не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору, а дії щодо зняття кредитних грошей з рахунку стосуються його виконання, а не укладення. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього кодексу. Отже, висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування, він також підлягає оцінці та перевірці на предмет належності, допустимості та достовірності у взаємному зв'язку з іншими доказами по справі. З огляду на вищевикладене, договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 00 від 19.08.2008 року є правомірним та дійсним, у зв'язку з чим ПАТ "УкрСиббанк" і просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник ТОВ "Кредекс Фінанс" в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 74 - 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та громадянина ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, згідно п. 1.1 якого банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти в сумі 47888,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 231926,37 грн. за курсом Національного Банку України на день укладення договору, при цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті (а.с. 5 - 17).

Згідно п. 1.2.1 договору, надання кредиту здійснюється у наступний термін: 19 серпня 2008 року.

Відповідно до п. 1.2.2 договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 18 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору.

Згідно п. 1.3.4 договору, строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти.

Відповідно до п. 1.5 договору, банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_3 у банку.

Згідно п. 2.1 договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі позичальника за договором надається порука ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, згідно договору поруки № 224367 від серпня 2008 року, а також позичальник передає, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Pajero, рік випуску 2008, колір світло-бежевий, тип ТЗ легковий-універсал, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 договору, банк зобов'язується належним чином виконувати свої зобов'язання за договором, а позичальник в свою чергу зобов'язується використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунки банку в порядку та на умовах, передбачених договором.

Також, судом встановлено, що 19.08.2008 року ОСОБА_1 було підписано договір - анкету про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку фізичної особи (а.с. 49) та укладено з ПАТ "УкрСиббанк" додаткову угоду № 1 до договору банківського рахунку № 1952314 (а.с. 50).

Згідно п.1 додаткової угоди, клієнт (ОСОБА_1В.) для погашення своїх строкових та прострочених грошових зобов'язань, а саме - нарахування основного боргу та нарахованих процентів за користування кредитом (поточна заборгованість), які виникають з кредитного договору, доручає банку включити його до реєстру позичальників для купівлі іноземної валюти, а саме доларів США на аукціоні Національного банку України та здійснити згідно умов цієї додаткової угоди договірне списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що зазначені у кредитному договорі тощо (а.с. 50).

Повідомленням ПАТ "УкрСиббанк" від 26.10.2009 року, ОСОБА_2, як поручителя було проінформовано про те, що станом на 22.10.2009 року, у зв'язку з порушенням позичальником (ОСОБА_1) строків виконання обов'язків, виникла прострочена заборгованість по вищезазначеному договору, загальною сумою 909,06 доларів США (а.с.59).

Відповідно до висновку експерта науково-дослідження експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області № 70/04-126 від 06 березня 2012 року, підпис у графі "Підпис отримувача" заяви на видачу готівки № 49 від 19 серпня 2008 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 138 - 141).

20.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" був укладений договір факторингу № 05/12, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0 від 19.08.2008 року, що був укладений між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1, у зв'язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" набуло прав кредитора до ОСОБА_1 (а.с. 160 - 168).

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Згідно статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року за № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Пунктом 5.2 цієї Інструкції передбачено, що поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб'єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україні відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій.

Таким чином, банк повинен був відкрити позивачу поточний рахунок в іноземній валюті для погашення кредиту, проте такий рахунок був відкритий в національній валюті.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність", банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотним дисбалансом договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; надання виконавцю права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; установлення обов'язкових для споживача умов, в якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання виконавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; надання продавцю виконавцю права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; надання виконавцю права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно до абз. 3 п. 2 та абз. 6 п. 5 Інструкції про касові операції в банку України передбачено, що документ, що засвідчує видачу готівки з каси банку фізичним особам за операціями з клієнтами, є заява на видачу готівки.

Належним доказом того, що клієнт отримав від банку іноземну валюту, є заява на отримання готівки з відміткою каси та підписом клієнта. На підтвердження факту видачі позивачу 47888 доларів США ПАТ "УкрСиббанк" надав суду належним чином завірену заяву на видачу готівки № 49 від 19 серпня 2008 року, проте, згідно висновку експерта від 06 березня 2012 року, підпис у графі "Підпис отримувача" заяви на видачу готівки № 49 від 19 серпня 2008 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Отже, ПАТ "УкрСиббанк" не було доведено того, що грошові кошти за кредитним договором ОСОБА_1 були отримані, тобто виконана обов'язкова умова укладеного між сторонами кредитного договору.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 1057-1 ЦК України у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

Оскільки факт отримання позивачем грошових коштів в іноземній валюті був спростований результатами експертного висновку, то й питання про повернення кредитодавцю коштів судом не розглядається.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" про визнання договору недійсним - задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" про визнання договору недійсним - задовольнити.

Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, укладений 19 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", що є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 визнати недійсним з моменту укладення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 120,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Шевцова