Справа № 591/3397/15-ц
Провадження № 2/591/1408/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

при секретарі -Тищенко К.О.

представника позивача - Гурнак С.О.

відповідача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСумиліфт» до ОСОБА_2, місцевого осередку міжнародної громадської організації «Міжнародний комітет сприяння боротьбі з корупцією та тіньовою економікою» у Сумській області про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати інформацію, поширену ОСОБА_2 від імені Місцевого осередку міжнародної громадської організації «Міжнародний комітет сприяння Ооротьбі з корупцією та тіньовою економікою» у Сумські області у листах НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, направлених на адреси міських голів м. Шостка, м. Охтирка (до відома голови Сумської ОДА), голови районної ради Ямпільського району (до відома заступника Голови Сумської обласної ради) щодо діяльності ТОВ «УкрСумиліфт» недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ТОВ «УкрСумиліфт» на недоторканість ділової репутації.

Просить зобов'язати ОСОБА_2 протягом 3 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену щодо діяльності ТОВ «УкрСумиліфт» недостовірну інформацію шляхом направлення від імені Місцевого осередку міжнародної громадської організації «Міжнародний комітет сприяння боротьбі з корупцією та тіньовою економікою» у Сумські області на адресу міських голів м. Шостка, м. Охтирка (до відома голови Сумської ОДА), голови районної ради Ямпільського району (до відома заступника Голови Сумської обласної ради) листів наступного змісту: «Інформація щодо діяльності ТОВ «УкрСумиліфт», поширена МОМГО «МКСБКТЕ» у Сумській області у листах НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1, направлених на адреси міських голів м. Шостка, м. Охтирка (до відома голови Сумської ОДА), голови районної ради Ямпільського району (до відома заступника Голови Сумської обласної ради) є недостовірною та суперечить вимогам чинного законодавства. Місцевий осередок міжнародної громадської організації «Міжнародний комітет сприяння боротьбі з корупцією та тіньовою економікою» у Сумські області визнає законність та прозорість діяльності ТОВ «УкрСумиліфт». ( а. с. 4-8)

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав представник позивача.

ОСОБА_2, який представляє свої інтереси та інтереси місцевого осередку міжнародної громадської організації «Міжнародний комітет сприяння боротьбі з корупцією та тіньовою економікою» у Сумській області позов не визнав, зазначив, що інформація, викладена в листах адресу міських голів м. Шостка, м. Охтирка (до відома голови Сумської ОДА), голови районної ради Ямпільського району (до відома заступника Голови Сумської обласної ради) є достовірною, тому просить в позові відмовити.( а. с. 71-76)

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Статтею 94 цього Кодексу передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Згідно з ч. 1 ст. 201 ЦК України ділова репутація є особистим немайновим благом, яке охороняються цивільним законодавством.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз"яснив, що під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Статтями 94, 299 ЦК України передбачено, що фізична та юридична особи мають право на недоторканність своєї ділової репутації і можуть звернутися до суду з позовом про захист цих прав.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенції) кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Крім того, відповідно до частини другої статті 302 ЦК фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Отже, за змістом статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене частиною першою статті 277 цього Кодексу, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта.

Відповідно до частини другої статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Згідно зі ст. 471 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 471 Закону передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 3 - 5 п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Так, у справі "Українська прес-група проти України" Європейський Суд звернув увагу, зокрема, на такі принципи у сфері свободи вираження, яких повинні дотримуватись держави, які ратифікували Конвенцію:

40. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані (див. Oberschlick v. Austria (N 1), рішення від 23 травня 1991, Серія А, N 204, стор. 25, параграф 57). Журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних (див. рішення у справі PragerandOberschlick v. Austria (N 1), від 26 квітня 1995, Серія А, N 313, стор. 19, параграф 38). При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає"демократичного суспільства" (див. рішення у справі Handyside v. theUnitedKingdom від 7 грудня 1976, Серія А, N 24, стор. 23, параграф 49).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальність «УкрСумиліфт» відповідно до Статуту надає послуги по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і систем диспетчеризації на території міста Суми та деяких міст Сумської області.

27 квітня 2015 року головою Місцевого осередку міжнародної громадської організації «Міжнародний комітет сприяння боротьбі з корупцією та тіньовою економікою» у Сумські області ОСОБА_2 на адреси міських голів м. Шостка, м. Охтирка (до відома голови Сумської ОДА), голови районної ради Ямпільського району (до відома заступника Голови Сумської обласної ради) направлено листи - запити на інформацію наступного змісту:

«До нашого Осередку, стали надходити численні скарги на незаконну довготривалу затримку і не виплату заробітної плати від працівників ТОВ «УкрСумиліфт». В ході попереднього з'ясування обставин справи стали відомі додаткові факти діяльності товариства, які можуть стати предметом розгляду через призму чинного законодавства України по боротьбі з корупцією та тіньовою економікою.

Встановлено, що відповідно до постанови Сумського окружного адміністративного суду по справі №818/8416/13-а від 03 Л 2.2013 p., ухвали від 24Л2.2013 р. по цій справі, розпорядженням №01-15/455 від 25.12.2013 р, територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Сумській області ТОВ «УкрСумиліфт» була заборонена діяльність по ремонту та технічному обслуговуванню ліфтового обладнання. Але товариство продовжує здійснювати цю саму діяльність в деяких містах та районах Сумської області та навіть в адміністративній будівлі Сумської обласної ради пл. Незалежності 2 в м. Суми!

Дозвіл №257.11.59-29.223 видавався ТОВ «УкрСумиліфт» 21.12.2011 р. з терміном дії до 21.12.2016 р. на «ремонт, технічне обслуговування ліфтів (без застосування зварювання)». Без права виконання робіт капітально-відновлювального характеру, модернізації чи заміни ліфтового обладнання.

Та, за наявної інформації, відомо що відповідні департаменти, управління ЖКГ та лікувальні заклади деяких міст і районів Сумської області в період з 21.12.2011 року по сьогодні, укладали та мають наміри укласти з TОB «УкрСумиліфт», в даному випадку «неналежним» підрядником, договори на виконання робіт капітапьно-відновлювального характеру, модернізації чи заміни ліфтового обладнання в житловому фонді, лікарнях, та державних чи комунальних закладах міст та районних центрів Сумської області за бюджетні кошти, В тому числі і після судової заборони основної діяльності!

Згідно наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 09.11.2006 №369, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 грудня 2006 р. за №1344/13218, затверджено Порядок встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації.

Дія цього порядку поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які виконують роботи з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації.

Підприємства, що надають послуги з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації здійснюють розрахунок базової ціни.

Згідно роз'яснення Мінрегіону України від 11.02.2014 №7/20-1716 щодо встановлення ціни технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації базова ціна ліфта та базова ціна технічного обслуговування обладнання системи диспетчеризації мають узгоджуватися з органами місцевого самоврядування.

Наскільки відомо, ТОВ «УкрСумиліфт», уклавши договори з деякими ЖЕКами не тільки не узгоджувало з органами місцевого самоврядування власного розрахунку базової ціни ліфта та базової ціни технічного обслуговування обладнання систем диспетчеризації, а навіть не проводило такого розрахунку! Та в порушення вимог чинного законодавства почало і продовжує здійснювати технічне обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації за «чужою» ціною».

Позивач вважає, що той факт, що нібито ТОВ «УкрСумиліфт» здійснює роботи по ремонту та технічному обслуговуванню ліфтового обладнання за наявності заборони здійснювати таку діяльність не відповідає дійсності. Зазначає, що заборона діяльності по ремонту та технічному обслуговуванню ліфтового обладнання», як така ніколи до ТОВ «УкрСумиліфт» не застосовувалася

Судом встановлено, що згідно Припису Держгірпромнагляду України у Сумській області № 05-04/03 від 25.10.2013 року до ТОВ «УкрСумиліфт» обрано захід реагування у сфері державного нагляду у вигляді тимчасового зупинення робіт факту усунення, зазначених у Приписі порушень.

Відповідно до постанови Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/8416/13-а від 03.12.2013 року судом було постановлено застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСумиліфт», а саме: зупинити роботи по ремонту та технічному обслуговуванню ліфтового обладнання у зв'язку з виявленням порушень, зазначених у рядках № з, 4, 5, 8, 9, 22, 23, 25, 27, 28, 29, ЗО, 32, 34, 35, 36 таблиці розділу 5 акту перевірки, подальшу експлуатацію ліфтів, per. № 1132, 1133, розташованих по провул. Лікаря Зіновія Красовицького, 5 в м. Сумах до усунення зазначених в приписі від 25.10.2013 року № 05-04/03 порушень та отримання у встановленому порядку рішення про відновлення робіт.

Згідно ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2014 р. резолютивна частина постанови Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/8416/13-а від 03 грудня 2013 року роз'яснена наступним чином: заборона стосується проведення ТОВ «УкрСумиліфт» будь-яких робіт з ремонту та технічного обслуговування ліфтового обладнання до усунення порушень, вказаних у рядках № 3,4,5,8,9,22,23,25,27,28,29,30,32,34,35,36 таблиці розділу 5 акту перевірки, а не тільки робіт з обслуговування ліфтів per. № 1132, 1133. Копія зазначеної ухвали додається.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13 березня 2014 року по справі 818/84/16/13-а скасовано заходи реагування у сфері державного нагляду, застосовані до ТОВ «УкрСумиліфт» постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року, у вигляді зупинення робіт по ремонту та технічному обслуговуванню ліфтового обладнання у зв'язку з виявленням порушень, зазначених у рядках № 3,4,5,8,9,22,23,25,27,28,29,30,32,34,35,36 таблиці розділу 5 акту перевірки за зверненням ТОВ «УкрСумиліфт» у порядку, визначеному ч. 13 ст. 183-6 КАС України в зв»язку з усуненням порушень, зазначені у Приписі Держгірпромнагляду України у Сумській області № 05-04/03 від 25.10.2013 року

Таким чином судом встановлено, що дійсно в період з 24.12.2013 до 13.03.2014 року позивачу була заборонена діяльність по ремонту та технічному обслуговуванню ліфтового обладнання ТОВ «УкрСмиліфт». Посилання позивача на залучення в цей період субпідрядних організацій для виконання робіт у період заборони не спростовують факту існування заборони діяльності позивача в певний період, а саме про констатування цього факту і йдеться мова у спірному листі. Тому в цій частині позов є необгрутованим та задоволенню не підлягає.

Позивач вважає такими, що не відповідають дійсності і твердження відповідача щодо відсутності у ТОВ «УкрСумиліфт» права виконання робіт капітально-відновлювального характеру, модернізації чи заміни ліфтового обладнання, так як відповідні види цих робіт згідно до інженерно-технологічних норм та Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затв. Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 190 від 01.09.2008 року виконуються в процесі здійснення ремонту та технічного обслуговування ліфтів і відповідно до Постанови КМУ № 1107 від 26.10.2011 року «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, усталювання підвищеної небезпеки» отримання підприємством окремого дозволу не потребує.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 7.2.1 Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 190 від 01.09.2008 p., монтаж, налагодження, ремонт, реконструкцію, модернізацію ліфтів повинні виконувати суб'єкти господарювання, які отримали дозвіл відповідно до вимог НПАОП 0.00-4.05- 2003 (Порядок видачі дозволів Державним комітетом з нагляду за охороною праці та його територіальними органами, затверджений постановою КМУ від 15.10.2003 р.№ 1631).

Окрім того, відповідно до роз'яснення Мінрегіонбуду України технічне обслуговування - комплекс дій або дія для підтримання справного стану чи працездатності ліфта (підйомника) під час використання його за призначенням, простою, зберігання та транспортування. До технічного обслуговування не входять роботи з ремонтів, реконструкції, модернізації, монтажу ліфтів.

Позивачем у справі 24.07.2015 року був отриманий дозвіл № 201.15.59 територіального управління державної служби Гірничого нагляду та промислової безпеки України в Сумській області на « монтаж, демонтаж, налагодження, ремонт ( згідно ТУУ 29.2 - 4:2006 без застосування зварювання). Технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме ліфтів. Термін дії до 24.07.2020 року. Термін дії попереднього дозволу ( а. с. 11) не сплив, від діє до 21.12.2016 року ( а. с. 158).

На думку суду факт отримання позивачем додаткового дозволу на виконання певного виду робіт свідчить про обов»язковість наявності у підприємства такого дозволу для виконання певного виду робіт. Про вказане ж свідчить і відповідь Державної служби Гірничого нагляду та промислової безпеки України на запит суду ( а. с. 115).

Таким чином вимоги позивача в цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки інформація, викладена у листі відповідачем не є недостовірною.

Позивач вважає, що твердження відповідача щодо фактів неузгодження ТОВ «УкрСумиліфт» з органами місцевого самоврядування при укладенні договорів «з деякими жеками» власного розрахунку базової ціни ліфта та базової ціни технічно обслуговування обладнання систем диспетчеризації, а також не проведення такого розрахунку та надання послуг за «чужою ціною» суперечить вимогам чинного законодавства.

В тексті листа позивач посилається на наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 09.11.2006 року та роз'яснення Мінрегіону України, цитуючи його: «... Враховуючи, що розмір планового прибутку, який включається до базової ціни, визначається з урахуванням програми розвитку технічного обслуговування ліфтів, що затверджується органами місцевого самоврядування, вважаємо, що базова ціна ліфта та базова ціна технічного обслуговування обладнання системи диспетчеризації мають узгоджуватися з органами місцевого самоврядування». І лише після цього висловлює свою позицію щодо необхідності узгодження базової ціни технічного обслуговування обладнання систем диспетчеризації. Роз»яснення, на яке посилається відповідач у справі дійсно існує, про нього вказано в листі, тому суд не вважає інформацію вказану відповідачем недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію позивача.

Крім того ОСОБА_2 застерігає міських голів «що на його погляд ці та інші системні недоліки і порушення правових відносин системи ЖКГ, рішень KM України, міністерств та відомств що регулюють питання будови і безпечної експлуатації ліфтів можуть свідчити не тільки про наявність порушень чинного законодавства України, але ставлять під загрозу, власне, безпеку життєдіяльності людей та викликають масове незадоволення до влади з боку громади», а також «вимагає негайного втручання відповідних інстанцій».

В даному випадку суд вважає, що відповідач має право на висловлення оціночного судження про роботу позивача та застерігає осіб, до яких звертається до контролю за дотримання вимог діючого законодавства в даній сфері діяльності .

Враховуючи всі вищенаведені обставини в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими в повному обсязі та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСумиліфт» відмовити в зв"язку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя