Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1219/15 Головуючий у 1 інстанції: Кляшторний В.С.
Провадження № 22-ц/778/4971/15 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, треті особи - ТОВ «Запорізьке міжміське БТІ», ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» про усунення перешкод у приватизації та користуванні житлом, вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те. що 30 травня 2011 року ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» видав ордер на вселення у кімнату площею 17,6кв.м., розташовану у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний ордер виданий ОСОБА_9, на сім'ю з двох осіб, у складі - сина ОСОБА_7, позивача у справі.

07 червня 2011 року він зареєстрував місце проживання у вказаній кімнаті на підставі ордеру та залишається зареєстрованим станом на день подання позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Після його смерті, відповідачі, які займають сусідню житлову кімнату площею 17,3кв.м. у квартирі №53, почали чинити йому перешкоди у користуванні та проживанні у його кімнаті площею 17,6кв.м., а згодом змінили замок у вхідних дверях у квартиру, чим взагалі унеможливили доступ до кімнати.

20 січня 2014 року він звернувся до правоохоронних органів з скаргою на відповідачів, на що отримав відповідь листом від 7 січня 2014 року, про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку.

Окрім того, внаслідок протиправної поведінки відповідачів, які не допустили техніка БТІ до обстеження квартири, він не може реалізувати свої права на приватизацію належного йому житла.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5, що діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_6, передати ОСОБА_7 один комплект ключів, від вхідних дверей у квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_7 у кімнату №5 площею 17,6кв.м., що знаходиться у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5, що діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_6, надати доступ фахівцями Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» до обстеження в цілому квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5, що діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_6, не чинити перешкоди фахівцям Товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" в ході виконання технічної інвентаризації в цілому квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5, що діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_6, судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Не погоджуючись з заочним рішення, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що за даними останньої технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_1, станом на 18 листопада 2008 року, уявляє собою 2-х кімнатну квартиру, яка складалася з коридору №1 площею 5,9кв.м., кімнати №2 площею 17,3 кв.м., комори №3 площею 0,6 кв.м., кухні №4 площею 5,9 кв.м., кімнати №5 площею 17,6 кв.м., туалета №6 площею 1,3 кв.м., ванни №7 площею 2,2 кв.м., загальною площею 50,8 кв.м. (25,55+25,25), у тому числі житловою площею 34,9 кв.м. (17,6+17,3) (а.с.72-75).

Відповідно до ордеру, виданого ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" 30.05.2011 року, квартира АДРЕСА_1, житловою площею 17,6 к.в.м., загальною площею 25,55 кв.м., була надана ОСОБА_9, на сім'ю з двох осіб, у складі - ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 помер (а.с.15).

Позивач ОСОБА_7 зареєстрований за вказаною адресою (а.с.10-12).

З ордеру, виданого ВАТ "Запорізький сталепрокатний завод" 22.12.2010 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 житловою площею 17,3 кв.м., загальною площею 25,25 кв.м., була надана ОСОБА_5 на сім'ю з трьох осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.16), які зареєстровані за вказаною адресою (а.с.17).

Таким чином позивач та відповідачі мешкають в двокімнатній квартирі одна з кімнат якої знаходиться у користуванні позивача на підставі вказаного ордеру, а інша кімната у користуванні відповідачів у справі за іншим вказаним ордером.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлені ці обставини.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2015 (а.с.13), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.04.2015 року (а.с. 53), в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, що діяла в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням було відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що сторони у справі користуються окремими кімнатами ОСОБА_6 кімнатою 25,25 кв.м., ОСОБА_7 25,55 кв.м., вони мають окремі договори житлового найму. ОСОБА_6 на час пред'явлення позову не є ані наймачами кімнати 25,55 кв.м., ані членами сім'ї ОСОБА_7, та не мають взагалі права на визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право у користуванні кімнатою якою останній користується (мотивувальна частина ухвали апеляційного суду а.с. 54).

Вказаним судовим рішенням у іншій справі також встановлено, що відсутність ОСОБА_7 у кімнаті є вимушеною, оскільки з січня 2014 року ОСОБА_6 не впускають його у квартиру, змінили замки (мотивувальна частина ухвали апеляційного суду а.с. 54).

Дані обставини за правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався з заявою до правоохоронних органів стосовно того, що відповідачка ОСОБА_5 чинить йому опір у користуванні житлом, а саме без його відома змінила замок на двері в квартиру у зв'язку з чим обмежила йому доступ до житла (а.с.24). На його заяву начальником Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВ йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного спору (а.с.25).

17.03.2014 року позивачем було укладено договір з МКП "Основаніє" про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.26-27) та 30.01.2015 року, укладено договір з БТІ на проведення технічної інвентаризації (а.с.30-31).

Як вбачається з листа ТОВ "ЗМБТІ" від 06.02.2015 року виготовити технічний паспорт та скласти акт про розрахунок часток у спільній частковій власності на комунальну квартиру №53, для подальшої її інвентаризації неможливо за причини не надання доступу для обстеження квартири в цілому (а.с.32).

Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Аналогічно, дане питання врегульоване в ч.4 ст.311 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст.9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад.

Враховуючі вказане суд першої інстанції вірно задовольнив позов.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на недоведеність позивачем фактів перешкоджання йому відповідачами у користуванні житлом, а саме заміни замків і не допуску представників БТІ до квартири.

Однак вказані доводи скарги спростовуються як вказаним судовим рішенням у іншій цивільній справі де як вже було зазначено встановлено, що відсутність ОСОБА_7 у кімнаті є вимушеною, оскільки з січня 2014 року ОСОБА_5 не впускають його у квартиру, змінили замки (мотивувальна частина ухвали апеляційного суду а.с. 54). Окрім цього на питання колегії суддів сама ОСОБА_5. вказала, що вона дійсно поставила за свої кошти замок і не повинна свої ключі комусь віддавати.

Посилання апелянта на не проживання в спірній кімнаті позивача, а тому і відсутністю факту перешкоджання йому у користуванні, спростовується тим же рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2015, яким встановлено факт не проживання ОСОБА_7 як вимушений за неправомірної поведінки відповідачів і в подальшому через призов на військову службу.

Інших доводів окрім посилань на поважність причини неявки до суду першої інстанції, які не впливають на суть прийнятого рішення апеляційна скарга не містить.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: