Справа № 450/451/15-ц Провадження № 2/450/768/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"15" червня 2015 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" та ОСОБА_2 грошові кошти в загальному розмірі 18453.56 грн. в якості завданої шкоди внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.09.2014 року у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "ЗАЗ" р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та "Опель Вектра" р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який є винуватцем ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто". Оскільки ДТП сталась лише за участю забезпечених транспортних засобів, водії погоджувались між собою щодо обставин її скоєння та визнання вини одного із них, - учасники пригоди прийшли до взаємної згоди оформити ДТП без виклику на місце працівників ДАІ із складанням "Європротоколу".

Після визначення розміру заподіяної шкоди у визначеному Законом порядку позивач звернувся до ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" із заявою про виплату страхового відшкодування. ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" склало страховий акт, яким визнало заявлену пригоду страховим випадком, однак страхове відшкодування не сплатило. Тому позивач вважає своє право порушеним, за захистом якого він звертається до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою, у якій просив розглядати справу за відсутності позивача на підставі наявних у ній документів. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, явку уповноважених представників не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідачів на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

В результаті повного та всебічного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, детального аналізу спірних правовідносин, перевірки доказів, якими підтверджуються заявлені вимоги, - суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення керуючись наступним.

Під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що 19.09.2014 року у м. Львові на пр. Червоної Калини, 36 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "ЗАЗ" р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та "Опель Вектра" р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "Перша" на підставі полісу № АС/9120416 від 07.05.2014 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на підставі полісу № АС/5354559 від 07.05.2014 року з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб, у розмірі 50000.00 грн. та франшизою у розмірі 0.00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода дійсно мала місце лише за участю забезпечених транспортних засобів, потерпілі особи були відсутні, водії погодились між собою щодо обставин її скоєння та визнання вини ОСОБА_2, зовнішні ознаки алкогольного чи наркотичного сп'яніння в учасників пригоди були відсутніми. Вказані обставини давали законні підстави ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформити ДТП без виклику на місце пригоди працівників ДАІ із складанням "Європротоколу" від 19.09.2014 року, який є належним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, оформленим у встановленому Законом порядку.

Із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 19.09.2014 року вбачається, що у цей день о 16 год. 20 хв. на пр. Червоної Калини, 36 у м. Львові сталась ДТП за участю транспортних засобів "ЗАЗ" р.н. НОМЕР_1 (водій - ОСОБА_1М) та "Опель Вектра" р.н. НОМЕР_2 (водій - ОСОБА_2С.). ДТП сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля "Опель Вектра" р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_2, який рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_3, який рухався праворуч від нього по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкоджень.

Водій автомобіля "Опель Вектра" р.н. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєній ДТП, що підтверджується його підписом у Графі 14 "Європротоколу". Таким чином, складанням у визначеному Законом порядку та засвідченням власними підписами повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 19.09.2014 року, учасники ДТП встановили та підтвердили обставини заподіяння шкоди позивачу. З огляду на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", позивач звернувся до страхової компанії із письмовим повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду.

29.09.2014 року судовим експертом ОСОБА_3 було проведено огляд пошкоджень автомобіля НОМЕР_3, який проводився за участі позивача та уповноваженого представника ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто". Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 340 від 17.11.2014 року, - вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 складає 17282.36 грн. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) складає 14742.10 грн.

06.11.2014 року позивач звернувся до ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" із заявою про страхове відшкодування. ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" склало страховий акт № 000021282/01 від 11.11.2014 року, яким фактично визнало заявлену пригоду страховим випадком та, відповідно до вимог чинного законодавства, прийняло на себе обов'язок сплатити страхове відшкодування. Відтак між сторонами наявний спір, який підлягає до розгляду в судовому порядку.

Аналізуючи обставини справи у їх сукупності та їх підтвердження у встановленому Законом порядку, суд приходить до висновку про правомірність застосування до спірних правовідносин наступних норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1. статті 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно статті 5 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 22.1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок проведення оцінки завданої шкоди колісним транспортним засобам передбачено "Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395.

Отже, єдиним належним та допустимим доказом, який може підтверджувати розмір матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є виключно документ, складений в порядку, передбаченому діючим законодавством, що у даному випадку є висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 340 від 17.11.2014 року.

Таким чином, обов'язок відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди у заявленому розмірі 11793.68 грн. покладається на ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на підставі статей 5, 22, 29 Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полісу № АС/5354559 від 07.05.2014 року ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто".

Суд погоджується із розрахунком позовних вимог в частині стягнення з ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" страхового відшкодування за мінусом податку на додану вартість у відповідності до положень статті 36.2. Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (14742.10 грн. - 2948.42 грн.) з огляду на те, що із заяви про страхове відшкодування від 06.11.2014 року вбачається, що позивач обрав спосіб отримання страхового відшкодування шляхом безготівкового перерахунку на його банківський рахунок. В такому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Щодо стягнення з відповідача - ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" неустойки (пені), то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 36.2. Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до статті 36.5. Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи дату подання заяви про виплату страхового відшкодування 06.11.2014 року, суд вважає, що ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" зобов'язане було виплатити страхове відшкодування у строк до 05.02.07.2015 року. Тому з огляду на зміст статей 36.2., 36.5 Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до стягнення ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" підлягає сума пені у розмірі 236.28 грн. із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ (19.5%) на 15 календарних днів прострочення з 05.02.2015 року до дати звернення з позовом до суду.

Щодо стягнення з відповідача - ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" інфляційних та 3 % річних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", - при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Таким чином, до стягнення з ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" підлягає сума інфляційних у розмірі 457.00 грн. та 3 % річних у розмірі 18.18 грн. згідно розрахунку, наведеного у позовній заяві.

Заява про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів пені, інфляційних та 3 % річних від позивача не надходила. Відповідно суд розглядає такі вимоги у межах заявлених позовних вимог.

Щодо заявлених позовних вимог до відповідача - ОСОБА_2, то суд їх вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пунктів 14, 24 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", - при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" відшкодовує позивачу суму страхового відшкодування за мінусом податку на додану вартість у розмірі 2948.42 грн., на підставі положень статті 36.2. Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно зазначена сума грошових коштів підлягає до стягнення з відповідача - ОСОБА_2 на підставі статей 1187 та 1194 Цивільного кодексу України.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 статті 36.3. Закону "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2. статті 33 цього Закону (оформлення "Європротоколу"), - страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 (шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу) та 30 цього Закону (шкода, повязана з фізичним знищенням транспортного засобу). Отже, згідно положень зазначеної статті при наведених вище обставинах моральна шкода страховою компанією не відшкодовується. Відповідно вона підлягає до стягнення з відповідача - ОСОБА_2

Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, відповідно до п.3 ч.2 ч.3 статті 23 Цивільного кодексу України, полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У даному випадку завдана позивачу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням належного йому майна, що відповідає п.3 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, зважаючи на обставини заподіяння позивачу матеріальної шкоди, її розміри, враховуючи характер та об'єм, душевних та психічних страждань, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження належного йому майна, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, що у справі наявні підстави для відшкодування матеріальної компенсації завданої моральної шкоди. Відтак керуючись засадами виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - ОСОБА_2 матеріальну компенсацію завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1000.00 грн., як з особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та завданні відповідної шкоди.

Враховуючи все вище наведене, керуючись статтями 11, 22, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, статтями 5, 22, 29, 34-36 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року N 1961-IV, ст.ст. 8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 217 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11793.68 грн. - страхового відшкодування; 236.28 грн. - пені; 457.00 грн. - інфляційних та 18.18 грн. - 3 % річних; що разом складе 12505.14 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2948.42 грн. - решти відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000.00 грн. матеріальної компенсації завданої моральної шкоди, що разом складе 3948,42 грн.

У решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Судові витрати у розмірі 156.95 грн. сплаченого судового збору покласти на ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" та 86.65 грн. на ОСОБА_2

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_4