Справа № 539/1332/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі - Мирна Т.Ф.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.04.2007 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір№PLL0GA00000107, згідно умов якого вона отримала кредит на строк з 11.04.2007 року по 11.04.2017 року в розмірі 36300 грн. на наступні цілі : 31000 грн. споживчий кредит на споживчі цілі та 5300 грн. на оплату страхових платежів. Умовами кредитного договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом , винагороду за надання фінансового інструменту - 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Таким чином щомісячна сума платежу становить 547,72 грн.

Листом від 29.09.2008 року відповідач повідомив її про підняття відсоткової ставки за договором з 16.10.2008 року до 15,12 % на рік.

В березні 2009 року від відповідача вона дізналася про необхідність сплати щомісячно по 780 грн. В серпні 2009 року відповідач повідомив її про зміну процентів за користування кредитом , а також про те, що 25.12.2008 року їй було направлено лист , яким банк повідомляв про зміну процентної ставки за користування кредитом з 01.02.2009 року до 26,88 %. Однак даний лист їй не надходив.

Вважала , що не була належним чином повідомлена про зміну процентної ставки.

Крім цього, 10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», згідно з яким встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Вважала, що оскільки про зміну процентної ставки була повідомлена після набрання чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», дії банку щодо підвищення процентної ставки є незаконними.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 прохала суд : визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення процентної ставки по кредитному договору №PLL0GA00000107 від 11.04.2007 року незаконними та такими, що здійснені з порушенням п.2.3.1 кредитного договору; зобов»язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 коштів по кредитному договору №PLL0GA00000107 від 11.04.2007 року за процентною ставкою 15,12% річних, яка діяла з 16.10.2008 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов прохала задовольнити, позовні вимоги обгрунтовувала обставинами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. Від відповідача до суду надійшов лист, у якому відповідач прохав розглядати справу за відсутності свого представника, в задоволенні позову прохав відмовити за безпідставністю, а також прохав суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вважали, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 11.04.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №PLL0GA00000107, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на строк з 11.04.2007 року по 11.04.2017 року в розмірі 36300 грн. на наступні цілі : 31000 грн. споживчий кредит на споживчі цілі та 5300 грн. на оплату страхових платежів. Умовами кредитного договору, а саме п. 7.1. передбачено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом , винагороду за надання фінансового інструменту - 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 1,5 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та визначено щомісячну суму платежу - 547,72 грн. (а.с. 6-8).

Згідно п. 7.1. кредитного договору періодом сплати визначено з 10 по 16 число кожного місяця.

11.04.2007 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 (іпотекодавці) та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4 передано в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1. За даним договором іпотекою забезпечено зобов»язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.04.2007 року №PLL0GA00000107. (а.с. 9-11).

11.04.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки. За даним договором поруки забезпечено зобов»язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.04.2007 року №PLL0GA00000107. (а.с. 12-13).

Згідно п. 2.3.1. кредитного договору 11.04.2007 року №PLL0GA00000107 банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування Кредитом при зміні кон»юнктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме : зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні із курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору ; зміні облікової ставки НБУ ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Листом від 29.09.2008 року № 20.1.3.2/6-22855/ відповідач повідомив ОСОБА_1 про підвищення відсотків за кредитом до 15,12% на рік з 16.10.2008 року у зв»язку з значним подорожчанням грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках та підвищенням рівня облікової ставки НБУ з 8,5 до 12 відсотків , тобто у зв'язку з настанням обставин, передбачених кредитним договором. (а.с. 14).

Також листом від 31.12.2008 року № 20.1.3.2/6-33655_ відповідач повідомив ОСОБА_1 про підвищення відсотків за кредитом до 26,88% на рік з 01.02.2009 року у зв»язку з настанням обставин, передбачених п. 2.3.1. кредитного договору. Даного листа було відправлено відповідачем позивачу згідно реєстру рекомендованих відправлень №129ір за адресою, яка була вказана у кредитному договорі, штрих-код відправлення - 9229995. (а.с. 42-43).

Згідно із ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За ч. 1 ст. 651 цього Кодексу зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Зазначеним Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» , ЦК України доповнено ст. 1056-1 «Проценти за кредитним договором», відповідно до ч. 2 та ч. 3 якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Закон України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» , набрав чинності 10 січня 2009 року. Отже, усі рішення банку щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку після 10 січня 2009 року є неправомірними.

Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Разом із тим, рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Судом встановлено, що банк повідомив ОСОБА_1 про підвищення процентів за кредитним договором листом від 31.12.2008 року з посиланням на те, що на момент направлення листа рішення про підвищення відсоткової ставки з 1 лютого 2009 року вже прийнято.

Отже, банк повідомив позичальника про одностороннє підвищення процентної ставки за кредитним договором до набрання чинності вказаних змін до цивільного законодавства України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_1 після повідомлення про підвищення процентної ставки почала сплачувати проценти за новою ставкою, що підтверджується випискою по кредитному договору та відповідно до положень чч. 2, 3 ст. 205 та ч. 2 ст.642 ЦК України вказує на згоду позичальника зі зміненим розміром процентної ставки. (а.с. 44-47).

Крім того, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішення Верховного Суду України.

Так, у постанові Верховного Суду України від 19.12.2012 року вказано, що установивши, що банк прийняв рішення про збільшення розміру процентів за кредитним договором відповідно до умов договору й до набрання чинності Законом, яким установлено заборону збільшення банком розміру процентів в односторонньому порядку, і про це повідомив позивача в передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» строк, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Згідно постанови Верховного Суду України від 19.12.2011 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2011 року, відмовляючи у відкритті касаційного провадження в справі, касаційний суд погодився з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що договір про іпотечний кредит був укладений сторонами на власний розсуд із дотриманням вимог чинного на час укладення договору законодавства. Рішення банку про збільшення процентної ставки з 1 лютого 2009 року прийнято ним до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банком змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким внесено зміни до Закону України «Про банки і банківську діяльність» та доповнено ЦК України ст. 1056-1, а тому зазначені норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Про зміну відсоткової ставки особа була повідомлена банком у встановленому кредитним договором порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для визнати дій ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення процентної ставки по кредитному договору №PLL0GA00000107 від 11.04.2007 року незаконними та такими, що здійснені з порушенням п.2.3.1 кредитного договору, зобов»язання ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 коштів по кредитному договору №PLL0GA00000107 від 11.04.2007 року за процентною ставкою 15,12% річних, яка діяла з 16.10.2008 року, не має, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю. А.