АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 681/265/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1782/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі Бондарі О.В.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана його представником ОСОБА_3, на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, про зняття заборони нотаріуса на відчуження квартири,

в с т а н о в и л а:

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за № 772.

15 травня 2008 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») було укладено кредитним договір, за яким отримав кредит у розмірі 62749 доларів 91 центу США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 16 травня 2008 року між ним, ОСОБА_5 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу та зареєстрований у реєстрі за № 2393. За умовами даного договору він передав банку в іпотеку вищезазначену квартиру, а ОСОБА_5, як майновий поручитель, передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2011 року у цивільній справі № 2-537/11, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до нього в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. У мотивувальній частині рішення суду зазначено, що договір іпотеки в частині передачі ним квартири в іпотеку є недійсним.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1782/15

Суддя-доповідач ОСОБА_7 Категорія № 19, 27

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2011 року рішення суду у цій частині залишено без змін.

Разом з тим, до цього часу заборона на відчуження квартири, накладена нотаріусом на підставі договору іпотеки, не знята, що створює йому перешкоди у розпорядженні даним майном.

А тому, просив суд, зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, зареєстровану у реєстрі за № 2394, накладену 16 травня 2008 року приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 16 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк».

Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2015 року позов задоволено. Знято заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_4 16 травня 2008 року та зареєстровану в реєстрі за № 2393.

24 квітня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» подало заяву про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 7 травня 2015 року скасовано заочне рішення Полонського районного суду від 31 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_5, про зняття заборони нотаріуса на відчуження квартири.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про зняття заборони нотаріуса на відчуження квартири, відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Не згідний із висновком суду про те, що позивач помилився щодо наявності рішення суду про визнання договору іпотеки недійсним. Натомість, у рішенні Полонського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2011 року встановлено факт недійсності договору іпотеки від 16 травня 2008 року. В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначений факт є преюдиційним і повторному доказування не підлягає.

Окрім того, суд не врахував вимог ст. 223 ЦПК України щодо неможливості оспорювання в іншому процесі встановлених судом фактів і правовідносин.

Позивач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, відповідач приватний нотаріус Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_4 у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Пояснила, що відповідно до вимог закону діє презумпція правомірності правочину.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріалами справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено, що 15 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір згідно якого останній отримав від банку кредитні кошти в розмірі 62749,91доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитів в розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 травня 2028 року.

В забезпечення виконання позичальником вказаного договору між банком та позивачем ОСОБА_2, його майновим поручителем ОСОБА_5, 16 травня 2008 року укладено договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки, крім іншого майна, була трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_2

З листопада 2009 року позивач належним чином не виконував зобовязання по кредитному договору, внаслідок чого станом на 12 липня 2011 року утворилась строкова заборгованість в сумі 19094,94 доларів США.

18 березня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та інших осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення утвореної заборгованості, в тому числі, і на квартиру АДРЕСА_4, власником якої є позивач. ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2011 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 станом на 12 липня 2011 року в розмірі 19094,94 доларів США, відповідно до договору іпотеки від 16 травня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_5, звернено стягнення на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 45,6 кв.м., жилою 30,5 кв.м., яка належить ОСОБА_5, шляхом продажу Банком від свого імені цього жилого приміщення будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Ціну продажу зазначеного жилого приміщення встановлено за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем, а в разі недосягнення такої згоди, на підставі оцінки квартири субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни, що склались на жилі приміщення в м. Полонному. В разі продажу предмету іпотеки за ціною понад суму строкової заборгованості 19094,94 доларів США, залишок суми повернути для іпотекодавця ОСОБА_5 Стягнуто з останнього на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати 120 грн. збору з інформаційно-технічного забезпечення, та 1708 грн. 50 коп. судового збору. В решті вимог позову Банку відмовлено. В зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2011 року дане рішення в частині визначення заборгованості за кредитним договором в сумі 19094,94 доларів США змінено, визначено суму заборгованості у розмірі 536997 грн. 40 коп.

У звязку з цим абзац другий резолютивної частини рішення викладено у наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2, в сумі 536997 грн. 40 коп., звернути стягнення на іпотечне майно трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 45,6 кв.м., яка належить ОСОБА_5, шляхом продажу Банком від свого імені цього іпотечного майна будь-якій іншій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Виключено з резолютивної частини рішення суду першої інстанції абзац четвертий. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На даний час позивач ставить питання про зняття заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, зареєстровану у реєстрі за № 2394, накладену 16 травня 2008 року приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 16 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ЗАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що нотаріус, незалежно від того, що договір іпотеки визнаний недійсним, відмовив йому в цьому (а.с. 46).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року, № 3425-XII, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п. 2, 5.1., 5.2., 5.3. Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту від 22 лютого 2012 року, № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за № 282/20595,заборона відчуження майна накладається: при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири. Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у звязку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, після припинення договору іпотеки у звязку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України (виконання зобовязання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори), нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника. Як доказ зазначеного нотаріусу боржником подаються: копія зобовязання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобовязання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо.

Тобто накладення та зняття заборони є наслідком виникнення чи припинення іпотечних відносин права іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову про зняття заборони на відчуження квартири суд першої інстанції правильно виходив з того, що на даний час у нотаріуса відсутні підстави, передбачені законом для цього, оскільки договір іпотеки є дійсним і кредитор не звертався до нотаріуса з заявою про зняття заборони відчуження іпотечного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що у рішенні Полонського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2011 року встановлено факт недійсності договору іпотеки від 16 травня 2008 року, що в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдицією і повторному доказування не підлягає не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його дійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто законодавець розмежовує види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч. 1 ст. 20 ЦК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені вимоги закону, суд може визнати недійсним договір у випадку звернення особи з таким позовом до суду. Оскільки ОСОБА_2 не звертався до суду з такими вимогами, посилання в мотивувальній частині рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 25 липня 2011 року на те, що договір іпотеки є недійсним, в даному випадку, правового значення не має. Натомість, резолютивна частина зазначеного рішення, в якій відображено висновок суду по суті спору, таких підсумків розгляду справи не містить. А тому, даний правочин є правомірним та дійсним.

Отже, у суду не було підстав для застосування ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки таке суперечило б закону.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б простували висновки суду першої інстанції та вплинули на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і обєктивно зясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявленого позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана його представником ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова