Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4411/14-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 19 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги

за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир»

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 5010,08 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що на підставі рішення Житомирської міської ради від 28 травня 2008 року №621 09 червня 2009 року був укладений договір та акт прийому-передачі про надання послуг жителям житлових будинків, які знаходилися на балансі КВЖРЕП-10 та 12 серед яких і будинок відповідача АДРЕСА_1.

Відповідач є власником квартири №32, у цьому будинку.

Послуги з його утримання та утримання прибудинкової території надаються товариством в повному обсязі, згідно переліку норм і отримуються відповідачем. Будь-яких претензій зі сторони відповідача до товариства жодного разу не надходило.

Проте ОСОБА_2 такі послуги не оплачує і станом на 01 березня 2014 року у неї виникла заборгованість перед товариством у розмірі 5010,08 грн.

Несплата боржником цих коштів ставить позивача в скрутне фінансове становище, що не дає повноцінно проводити роботу підприємства по обслуговуванню житлового будинку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» заборгованість за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у період з травня місяця 2011 року по 01 березня 2014 року в сумі 2 770 грн. 66коп. та 243,60 грн. понесених витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні позову, в частині стягнення з відповідача заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у період до травня 2011 року, відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні вимог за пропуском строку позовної давності, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зокрема судом не враховано те, що подання товариством заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України та видача Корольовським районним судом м. Житомира судового наказу і в подальшому його скасування ухвалою від 20 жовтня 2011 року за №2С-284/11 свідчить про переривання перебігу строку позовної давності.

Питання пропуску строку позовної давності його переривання в судових засідання не досліджувалося та не розглядалося.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі просить також скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Посилається на те, що судом першої інстанції грубо порушені норми матеріального і процесуального права при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Районний суд не звернув увагу на те, що дія договору на управління і утримання житлового фонду між виконкомом Житомирської міської ради закінчився 09 червня 2013 року і в установленому порядку не був пролонгований, а отже він не є чинним.

Крім того, товариством періодично порушувалися обов'язки щодо належного утримання будинку і надвірних споруд та утримання прибудинкової території (прибирання, сантехнічне обслуговування всіх мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення сміття). На це вказують претензії, які складалися мешканцями будинку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 є не обгрунтована, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» слід задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 є квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, в якій проживають та зареєстровані її батьки і брат. Квартира має загальну площу розміром 45, 41 кв.м., а житлову розміром 27,61 кв.м.(а.с.18).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

09 червня 2008 року Житомирська міська рада, в особі Житомирського міського голови і Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» уклали договір на кваліфіковане, якісне утримання, обслуговування та ремонт житлового фонду, його технічного обладнання, належного санітарного стану прибудинкової території і контроль за своєчасним наданням комунальних послуг певної якості для створення мешканцям належних умов проживання. Даний договір укладений на підставі рішення Житомирської міської ради №621 від 28.05.2008 року строком на п'ять років тобто до 09 червня 2013 року(а.с.8-12,14).

Згідно акту прийому передачі позивачу були передані для надання комунальних послуг відповідні будинки в тому числі і житловий будинок де проживає ОСОБА_2.(а.с.16-17).

Рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради затверджені перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також тарифи на ці послуги(а.с.29-59).

Такі послуги по утриманню будинку АДРЕСА_1 позивачем надавалися, що підтверджується відповідними актами, які знаходяться в матеріалах справи(а.с.60-95).

Проте позивачка їх не оплачувала і заборгованість за період з вересня 2008 року по березень 2014 року становить 5010,08 грн., що стверджується розрахунком позивача(а.с.19-20).

Тому суд першої інстанції правильно вважав що з ОСОБА_2 слід стягнути заборгованість за надані послуги.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що суд стягнув безпідставно заборгованість у розмірі 2770,66 грн., на користь позивача,оскільки строк дії договору між ним і міською радою закінчився і його дія не пролонгована є безпідставні.

Рішенням Житомирського міськвиконкому №235 від 11 червня 2013 року після закінчення дії договору, дозволено позивачу продовжувати виконання функцій з управління та утримання житлового фонду Житомирської міської ради до визначення у встановленому законодавством України порядку виконання послуг з утримання житлового фонду до 11 вересня 2013 року(а.с.15).

Рішенням Житомирської міської ради №637 від 27 лютого 2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» надано дозвіл на виконання функцій з управління та утримання житлового фонду міської ради з 12 вересня 2013 року і до визначення виконавця надання послуг(а.с.172). Такі рішення є чинними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про їх скасування, а відтак позивач правомірно надавав комунальні послуги.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що послуги позивачем надавалися не належної якості є також не обґрунтовані і спростовуються актами виконаних робіт, а також відповідями представників Житомирської міської ради.

Не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що встановлення тарифів на комунальні послуги, було проведено без громадських слухань, оскільки рішення виконавчого комітету про затвердження таких тарифів є не скасовані.

Тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника відповідача слід відхилити.

Разом з тим задовольняючи частково позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості за період до травня 2011 року суд вважав, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного або кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на які має позивач(ст. 264 ЦК України).

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, які належить право такої вимоги.

Враховуючи те, що судовий захист права на стягнення боргу може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу перериває строк позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2011 року був скасований судовий наказ від 01 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території(а.с.28).

Тому строк позовної давності перервався.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача є обґрунтованою, а тому рішення районного суду, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення боргу за комунальні послуги до травня 2011 року, підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 квітня 2015 року, в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за період до травня 2011 року, скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» заборгованість за фактично надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за період з вересня 2008 року по травень 2011 року у розмірі 2239,40 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: