Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Попович О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що 13 листопада 2013 року відповідач, керуючи автомобілем «Шевролет Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним йому транспортним засобом «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у даній дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП). Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія»), яке відшкодувало йому збитки, завдані в результаті ДТП, у розмірі 13 543 грн 13 коп. за вирахуванням 1 000 грн франшизи. Разом з тим для відновлення попереднього стану автомобіля ним було витрачено 22 460 грн. Посилаючись на викладене та керуючись ст. 1194 ЦК України, позивач просив стягнути на його користь із ОСОБА_4 різницю між фактичними витратами та розміром страхового відшкодування, сплаченого страховою компанією, у розмірі 8 916 грн 87 коп., а також 3 600 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 8 916 грн 87 коп. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, витрати на правову допомогу - 3 600 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 листопада 2013 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «Шевролет Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1, по проспекту Оболонському в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі не надав дороги та допустив зіткнення із автомобілем «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, чим порушив п. 16.1 Правил дорожнього руху <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_21/ed_2014_09_17/pravo1/KP011306.html?pravo=1> України, внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23 грудня 201 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_982849/ed_2015_09_11/pravo1/KD0005.html?pravo=1>, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Також встановлено, що 24 січня 2013 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0610206, де забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Шевролет Лачетті», державний номерний знак НОМЕР_1. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн, розмір франшизи - 1 000 грн (а. с. 33).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що завдана майну позивача шкода не перевищує ліміту страхової відповідальності ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», встановленої договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому правові підстави для покладення відповідальності відшкодовувати шкоду на ОСОБА_4 відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу в результаті ДТП, перевищує розмір страхового відшкодування, виплаченого страховиком, а тому різниця підлягає стягненню з відповідача.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844297/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом указаної норми відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_12_23/pravo1/T041961.html?pravo=1> (далі − Закон).

Так, згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону страхова сума − це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За положеннями п. 12.1 ст. 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, шкода, завдана позивачу в результаті ДТП, згідно зі звітом ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» від 09 грудня 2013 року № 1832 складає 17 041 грн 63 коп., з урахуванням фізичного зносу - 2 498 грн 50 коп. (а. с. 55-64).

На підставі зазначеного звіту та заяви ОСОБА_3 від 15 січня 2014 року № 443 ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 13 543 грн 13 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 17 квітня 2014 року № 2384, від 28 квітня 2014 року № 2603 та від 08 серпня 2014 року № 5473 (а. с. 9, 10, 11).

Згідно з актом виконаних робіт від 16 грудня 2013 № 137 та квитанції від 16 грудня 2013 року для відновлення попереднього стану автомобіля ОСОБА_3 було витрачено 22 460 грн (а. с. 13, 14).

Тобто сума збитків, які завдані потерпілому в результаті ДТП і не включені до суми страхової виплати, становить 8 916 грн 87 коп.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до ст. 1194 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844297/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>), дійшов правильного висновку про те, що виплата страхового відшкодування була проведена відповідно до вимог чинного законодавства України та ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відшкодувало позивачу як потерпілому майнову шкоду, завдану відповідачем, відповідальність якого застрахована у межах, визначених Законом та полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміту відповідальності.

Оскільки розмір страхового відшкодування виплачено страховою компанією ОСОБА_3 у меншому розмірі, ніж йому завдано шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченою страховою виплатою (відшкодуванням) повинен сплатити ОСОБА_4, як особа, винна у ДТП (ст. 1194 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844297/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Крім того, суд обґрунтовано відповідно до вимог ст. ст. 84 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1849/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 88 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1853/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1> та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_5/ed_2011_12_20/pravo1/T114191.html?pravo=1> стягнув на користь позивача кошти у розмірі 3 600 грн, оскільки витрати на правову допомогу фахівця у галузі права є обґрунтованими та документально підтвердженими.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротуна

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак