Справа № 2-1035/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.,

при секретарі Поліян І.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Доценко Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.04.2010 р. звернулася до суду зі вказаним позовом, просячи: визнати відмову в зарахуванні періоду роботи з 10 серпня 1983 року до Списку № 1 незаконною; зобов'язати відповідача видати довідку, підтверджуючу особливий характер своєї роботи, із вказівкою, що весь період роботи вона працювала повний робочий час на збагачувальній фабриці з переробки залізної руди, яка містить у пилу більше 2% кристалічного (вільного) двооксиду кремнію і згідно розділу 2 Списку № 1 має право на пільгову пенсію; зобов'язати відповідача негайно підготувати необхідні документи та подати їх до Управління пенсійного фонду України в Тернівському районі м. Кривого Рогу для призначення їй пільгової пенсії за Списком № 1; стягнути з відповідача на її користь 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те що в період з 10 серпня 1983 року по 12 жовтня 1984 року вона працювала електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання в цеху опалювання та окомковання № 3, з 12 жовтня 1984 року по 01 січня 1987 року - машиністом конвеєру в цьому же цеху. З 05 квітня 2004 року на дату звернення до суду вона працює в цеху по виробництву обкотишів машиністом огрудковувача виробничої дільниці подрібнення сировини, шихтування та огрудкування обкотишів. Наказом по підприємству № 653 від 30 травня 2006 року її професія за підсумками атестації робочих місць за умовами праці була віднесена до Списку № 1, умови атестації підтвердили право на пільгове пенсійне забезпечення. Весь вказаний період повний робочий час вона працювала на збагачувальній фабриці з переробки залізної руди, яка містить у пилу більше 2 % кристалічного (вільного) двооксиду кремнію. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день, на роботах за Списком № 1 мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців робот и за Списком № 1. Вона досягла вказаного віку 18 січня 2010 року, тобто з вказаного часу вона має право на пенсію. При досягненні віку, з якого їй повинна була бути призначена пенсія на пільгових умовах, вона звернулася до працівника ВАТ «Північний ГЗК», який готує та подає документи до Пенсійного фонду. Їй було відмовлено в поданні документів до Пенсійного фонду, оскільки, вважали, що необхідно керуватися Списками, які діяли на час моєї роботи, тобто затвердженими Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 773 від 15 листопада 1994 року. Дії працівників, які відповідають за оформлення документів для призначення пенсії, є незаконними та грубо порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 261 від 09 липня 2009 року були внесені зміни порядку застосування Списку № 1 та надано роз'яснення про необхідність застосовувати не Списки, які діяли під час роботи працівника, а чинний Список № 1 незалежно від дати внесення в нього професії. Таким чином, підтверджено її право на пільгове пенсійне забезпечення. Неподання документів до Пенсійного фонду не тільки порушує її законні права та інтереси, а й завдає їй значних матеріальних збитків та моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона 26 років працює в особливо шкідливих умовах. Держава гарантувала їй право на пільгове пенсійне забезпечення. Вона досягла віку, з якого має право отримувати пенсію 18 січня 2010 року. З вини відповідача вона не отримує пенсію. Це змусило її суттєво змінити свої життєві плани та докладати значних зусиль для забезпечення умов життя. Весь період своєї роботи вона вважала, що право на пільгову пенсію є непорушним і вона зможе отримати пенсію у відносно молодому віці. Вона вважає, що відповідач навмисно порушує її законні права з метою зменшити свої витрати на забезпечення права на пільгові пенсії працівників. Таке порушення її прав породжує у неї почуття безпомічності, змушує сумніватися в обов'язковому дотриманні прав громадян зі сторони керівництва підприємства і, тим самим, посилює її страждання. У зв'язку з відмовою визнання її права на пенсію на пільгових умовах в неї в результаті негативних емоцій погіршилося самопочуття. Вона стала дратівливою, відчуває невпевненість у майбутньому, погіршився сон, та часто відчуває головний біль. Вказані моральні страждання тривають значний проміжок часу. ЇЇ моральні страждання посилюються від тієї обставини, що її безспірне право на пільгову пенсію вона повинна відстоювати у судовому порядку. Розмір відшкодування моральної шкоди, яка спричинена громадянину, ніякими нормативними актами не врегульований. При встановленні вказаного розміру необхідно виходити із конкретних обставин спричинення шкоди, матеріального стану як винної особи, так і того, кому ця шкода спричинена. Розмір відшкодування повинен бути достатнім для того, щоб компенсувати спричинені моральні страждання та відновити попередній стан постраждалої особи. При цьому необхідно керуватися критеріями розумності, справедливості та максимально можливого повного відшкодування спричиненої шкоди. Виходячи із вказаних обставин вважає, що справедливим відшкодуванням спричиненої їй моральної шкоди є сума, рівна 50000 гривень.

Представник позивача позов підтримав, представник відповідача позов не визнав і пояснив, що стаж роботи позивача на комбінаті складається з трьох окремих періодів роботи у різні роки і налічує всього 9 років 6 місяців, вимога щодо зарахування всього періоду роботи з 10.08.1983 р. по дату звернення до суду до стажу роботи за Списком № 1 є незаконною. Зміст норми п. 3 Порядку № 383 трактується позивачкою неправильно. Згідно з загальним правилом п. 3 Порядку № 383, при визначенні права особи на пенсію на пільгових умовах, застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. Якщо ж під час роботи особи Списки змінювалися або доповнювалися, то до пільгового стажу зараховується весь період роботи особи за даною професією (посадою) незалежно від дати внесення таких змін чи доповнень, за умови документального підтвердження умов праці до 21.08.92 р. та за результатами атестації робочого місця, проведеної після 21.08.92 р. У період роботи ОСОБА_3 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування ФОК-3 (з 10.08.1983 р. по 11.10.1984 р.) та машиністом конвеєра ФОК-3 (з 16.04.1985 р. по 01.01.1987 р.) чинною була Постанова РМ СРСР від 22.09.1956 р. №1173, якою зазначені професії були передбачені у переліку професій, що користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Лише Постановою КМУ від 15.11.1994 р. № 773 до Постанови №162 були внесені зміни, згідно з якими вищезазначені професії віднесені до Списку № 1. Проте, оскільки позивачка на той час вже не працювала за цією професією, чинність Постанови № 773 р., а також чинність Постанови КМУ від 16.01.03 р. № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» на неї не поширюється, оскільки закон зворотної дії у часі не має. Таким чином, враховуючи вимоги законодавства та фактичний період роботи ОСОБА_3 у шкідливих умовах праці на комбінаті, стаж її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах станом на 10.08.2010 р. (дату відкриття провадження у справі), обраховується за Списком № 2 - 2 роки 10 місяців 18 днів, за Списком № 1 - 6 років 4 місяці 5 днів.

Оскільки на момент досягнення 45 років (18.01.2010 р.) позивачка не мала необхідного стажу роботи (7 років 6 місяців) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, підстав для подання її документів до управління Пенсійного фонду в Тернівському районі м. Кривого Рога для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідача не було. Листом від 11.02.2010 р. №13/2 відповідач надіслав ОСОБА_3 обгрунтовану письмову відповідь на її заяву від 27.01.2010 р. №5, у якій з посиланням на законодавство роз'яснив підстави відмови у призначенні пенсії та рекомендував їй особисто звернутись до управління Пенсійного фонду з питання визначення права на пенсію на пільгових умовах.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи-докази: копії: трудової книжки ОСОБА_3; заяви від 21.01.2010 р. ОСОБА_3 до генерального директора ВАТ «ПівнГЗК» з вимогою підготувати та подати до ПФУ необхідні документи для вирішення питання про призначення пільгової пенсії; поштового повідомлення про отримання ВАТ «ПівнГЗК» поштового відправлення від ОСОБА_3; відповіді від 11.02.2010 р. вихідний № 13/2 ВАТ «ПівнГЗК» на звернення ОСОБА_3; наказу № 653 від 30.05.2006 р. про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №№ 1, 2; додатку № 1 до наказу № 653 від 30.05.2006 р. (а.с. 15-19, 20, 21, 56, 57-58, 59-60), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 05.04.2004 р. станом на 08.04.2010 р. працювала у ВАТ (ПАТ) «Північний ГЗК» машиністом огрудковувача виробничої дільниці подрібнення сировини, шихтування та огрудкування обкотишів з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком № 1. До цього працювала у ВАТ (ПАТ) «Північний ГЗК» з 10.08.1983 р. по 11.10.1984 р. електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання в цеху випалювання та огрудкування № 3, а з 12.10.1984 р. по 01.01.1987 р. машиністом конвеєра фабрики випалювання та огрудкування № 3.

Постановою КМУ № 36 від 16.05.2003 р. затверджені Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно розділу 2 Списку № 1 усі робітники, в тому числі машиністи огрудковувачів, зайняті повний робочий день на збагачувальних фабриках, у цехах рудних і нерудних копалень, що містять у пилу 2% і більше кристалічного (вільного) двооксиду кремнію, мають право на пільгову пенсію за Списком № 1.

Відповідно до цієї постанови, в трудовій книжці позивача було зроблено запис про роботу за Списком № 1 з 05.04.2004 р. машиністом огрудковувача.

Право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 зі вказаної дати за професією машиніста огрудковувача було підтверджено наказом № 653 від 30.05.2006 р. по ВАТ «Північний ГЗК» «Про підтвердження (встановлення) права на пільгове пенсійне забезпечення за Списками № 1 та № 2 за результатами чергової атестації робочих місць цеху по виробництву обкотишів № 2».

21.01.2010 р. позивач, вважаючи, що з досягнення нею 45 років, які їй виповнилися 18.01.2010 р., вона має право на пенсію за віком так як у неї нібито є наявність стажу роботи не менше 7 років 6 місяців за Списком № 1, звернулася до адміністрації відповідача з письмовою вимогою підготувати необхідні документи та подати їх до «Пенсійного Фонду України» для вирішення питання про призначення їй пільгової пенсії за Списком № 1.

Вказана заява була отримана відповідачем 26.01.2010 р., а 11.02.2010 р. позивачу було надано письмову відмову мотивовану тим, що позивач не має відповідного стажу роботи за Списком № 1 в 7 років 6 місяців, так як до Списку № 1 зараховується лише її робота з 05.04.2004 р., і на дату звернення з заявою цей стаж складав 5 років 9 місяців 27 днів.

Відповідно до п. а) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла на час виникнення спору, звернення позивача до суду, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з яких не менше 7 років 6 місяців на роботах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Так на час виникнення спору діяла постанова КМУ від 16.01.2003 р. № 36 «Про затвердження списків виробництв. робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Крім цього, Мінпраці та соцполітики України 18.11.2005 р. було видано наказ № 383 про затвердження «Порядку застосування Списків № 1, № 2 виробництв, робіт, професій і показників при обчислення стажу роботи, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Відповідно до п. 3 «Порядку застосування Списків № 1, № 2 виробництв, робіт, професій і показників при обчислення стажу роботи, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах» (в редакції, затвердженій наказом № 261 від 09.07.2009 р. Мінпраці та соцполітики) при визнанні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р..

Тобто, професія «машиніста огрудковувача» була включена до Списку № 1 постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 р..

Професії «електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування» фабрики випалювання та огрудкування № 3, за якою вона працювала з 10.08.1983 р. по 11.10.1984 р., та «машиніста конвеєру» фабрики випалювання та огрудкування № 3, за якою вона працювала з 16.04.1985 по 01.01.1987 р., були включені до Списку № 1 лише після того як вона вже не працювала за цими професіями (на посадах), а саме постановою КМУ № 773 від 15.11.1994 р., що внесла зміни до діючої до того моменту постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 р..

Після цього працю в шкідливих умовах за професією, що відноситься до Списку № 1 позивач розпочала лише з 05.04.2004 р..

Списки № 1, що діяли до 15.11.1994 р. та були відповідно затверджені постановами ради Міністрів СРСР від 22.09.1956 р. № 1173 та від 26.01.1995 р. № 10, а також КМУ від 11.03.1994 р. № 162, не містили в собі посад (професій) «електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування» фабрики випалювання та огрудкування та «машиніста конвеєру» фабрики випалювання та огрудкування.

Після аналізу законодавства, що діяло на час виникнення спору, дослідження та оцінки доказів у справі, що надані сторонами відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України та є належними згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, суд вважає що в позові потрібно відмовити у повному обсязі, оскільки дії та прийняте відповідачем рішення про відмову зарахувати період роботи у відповідача з 10.08.1983 р. до 05.04.2004 р. до стажу роботи за Списком № 1, та видати відповідні довідки є законним і обґрунтованим, так як робота у відповідача в період з 10.08.1983 р. по 11.10.1984 р. та з 16.04.1985 р. по 01.01.1987 р. могла бути зарахована до стажу за Списком № 1 лише в разі якби на час включення її професії або умов праці до Списку № 1 вона працювала саме за цими професіями та саме в цих умовах, або після них, безперервно, за професіями та на виробництвах які віднесені до Списку № 1.

Тому, відповідачем не допущено й порушень вимог «Порядку надання та оформлення документів для призначення пенсій».

Відповідно діями та рішенням відповідача, що є обґрунтованими та законними, не завдано позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору (державного мита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи), від сплати якого звільнений позивач, так як вона звернулася з позовом, що відноситься до спорів, які випливають із трудових правовідносин, компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 218ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати, від сплати яких звільнено позивача, компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: