Справа № 442/204/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/4799/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Штефаніци Ю.Г. і Крайник Н.П.

при секретарі Фейір К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицької міської ради на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року визнано мирову угоду укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою:

1. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають, що спірне нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 в м.Дрогобич, що призначене для ведення підприємницької діяльності, загальною площею 14,6 кв.м. на підставі попередніх взаємних домовленостей, належить ОСОБА_3.

2. За ОСОБА_3 (інд. НОМЕР_1) визнається право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 в м.Дрогобич, що призначене для ведення підприємницької діяльності, загальною площею 14,6 кв.м.

3. ОСОБА_4 відмовляється на даний час та в подальшому від будь-яких претензій на майно, яке зазначено у позовній заяві, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 в м. Дрогобич, що призначене для ведення підприємницької діяльності, загальною площею 14,6 кв. м

Також зазначено, що сторони заявили, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

У зв"язку з визнанням мирової угоди провадження у даній справі закрито.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила Дрогобицька міська рада. В апеляційній скарзі просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову. Вважає, що судом при постановленні ухвали неправильно застосовано норми матеріального та грубо порушено норми процесуального права. Звертає увагу, що даною ухвалою фактично узаконено нерухоме майно на яке у сторін не було правовстановлюючих документів і яке розташоване на земельній ділянці Дрогобицької міської ради. Зазначає, що нежитлове приміщення стосовно якого виник спір, згідно технічного паспорту - є кіоск, тобто тимчасова споруда, яка не є нерухомим майном.

Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Одночасно від представника Дрогобицької міської ради в день судового засідання до суду найшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю в іншому суді. Оскільки явка сторін в суді апеляційної інстанції не є обов"язковою, а в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів вважає за необхідне клопотання представника Дрогобицького міської ради про відкладення розгляду справи відхилити і продовжити розгляд справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Дрогобицької міської ради підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Пунктом 6 ч.1 ст. 314 ЦПК України передбачено, що розглянувши справу, апеляційний суд постановляє ухвалу про скасування ухвали та вирішення питання по суті.

Згідно з п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо суд порушив норми процесуального права.

Визнаючи мирову угоду та закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, укладена між сторонами спору, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені будь-які права третіх осіб, в тому числі й держави.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Як вбачається зі змісту мирової угоди та оскаржуваної ухвали, за її умовами судом визнано за позивачем по справі ОСОБА_3 право власності на спірне нежитлове приміщення (металевий кіоск) по АДРЕСА_1 в м. Дрогобич Львівської області, що призначене для ведення підприємницької діяльності, загальною площею 14,6 кв.м. і знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради.

Окрім цього, суд першої інстанції в супереч п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визнав право власності на спірне нежитлове приміщення, яке не було зареєстровано у встановленому законом порядку і не могло бути предметом поділу майна подружжя.

Судом першої інстанції при визнанні мирової угоди і закритті провадження по справі визнано право власності на нежитлове приміщення, яке відповідно до технічного паспорта є кіоск, який не являється нерухомим майном, поскільки є тимчасовою спорудою, яка не потребує реєстрації права власності. Цей факт підтверджується заявою-декларацією позивача ОСОБА_3 про розміщення малої архітектурної форми поданої на ім"я Дрогобицького міського голови, а також договором особистого строкового сервітуту укладеного між позивачем та Управлінням комунальних ресурсів Дрогобицької міської ради, які знаходяться в матеріалах справи. Проте судом першої інстанції в порушенням вимог процесуального та матеріального права не залучено до участі у даній справі в якості відповідача чи третьої особи власника земельної ділянки - Дрогобицьку міську раду, хоча з матеріалів справи вбачається, що її права та інтереси порушені, поскільки земельна ділянка надавалася позивачу по справі тимчасово для встановлення малої архітектурної форми, а не повноцінної нерухомості.

Окрім цього, суд першої інстанції перебравши на себе повноваження органів місцевого самоврядування, а саме: Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради присвоїв поштову адресу тимчасовій споруді, вказавши в оскаржувані ухвалі нежитлове приміщення, що знаходиться по АДРЕСА_1 в м.Дрогобичі Львівської області, що жодних чином матеріалами справи не підтверджується.

А також, судом першої інстанції не були встановлені обставини справи, які вказують що земельна ділянка, на якій розташований спірний кіоск відводилась для будівництва об"єктів нерухомості, чи надавався дозвіл та належно затверджений проект відповідними органами містобудування, що дає підстави вважати, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції за умов неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, а також за умов невідповідності висновків суду обставинам справи.

Таким чином, безспірним є те, що умови мирової угоди суперечать закону і порушують права та інтереси інших осіб, зокрема - Дрогобицької міської ради, як власника землі, а відтак суд не вправі був визнавати умови такої мирової угоди.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди з направленням справи до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.175, 303, п.4 ч.2 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст. 313, п.6 ч.1 ст. 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 лютого 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Справу направити до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Ю.Г. Штефаніца