справа № 208/7849/14-ц
№ провадження 2/208/383/15
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2015 р.

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області,

у складі: головуючого судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Бардадим О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що відповідач отримав у борг до 30 травня 2014 р. суму 40870 грв., які до теперішнього часу не повернув. Просить стягнути суму боргу, 910,34 грв. - 3% річних за просрочення повернення грошових коштів, 6375,72 грв. - індекс інфляції за весь час прострочення повернення боргу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

В судовому засіданні відповідач позов визнав, пояснив, що він працював у позивача. Він дійсно написав розписку про отримання у борг 40870 грв. Зобов'язався повернути борг до 30 травня 2014 р. Він частково повернув борг, але не може назвати ні суму, яку він повернув, ні надати письмову розписку про повернення цієї суми. Особисто ОСОБА_1 він не повертав грошові кошти.

Суд, вислухав сторони, вивчив матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пояснень сторін в судовому засіданні та як вбачається з розписки, відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_1 у борг 40870 грв. та зобов"язався повернути борг до 30 травня 2014 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 пояснили, що до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 не повернув отримані у борг гроші, його пояснення в судовому засіданні про те, що він частково повернув борг не відповідають дійсності, оскільки до теперішнього часу ніяку гроші від ОСОБА_3 ОСОБА_1 не отримував.

Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передачи майно, викопати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками.

Згідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатній суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Оскільки відповідачем, станом на 19 березня 2015 р. не виконано зобов'язання щодо повернення позики, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу в національній валюті з урахуванням 3% річних, суму інфляції, відповідно до розрахунку:

Загальна сума боргу становить 40 870 гривень.

Період прострочення з 31.05.2014 року по 26.02.2015 року (271 день)- 3% річних: (40870х3: 365х100)х271 день = 910,34 грв.

Розрахунок інфляційних з 31.05.2014 року до 01.02.2015 року: за 2014 рік:

(40 870*101,1%) + (40 870*100,4%) + (40 870*100,8%) + (40 870 * 102,9%) +(40 870 * 102,4%) + (40 870 * 101,9%) + (40 870 * 103,0%) - (40 870*7) = 5 108,75 грн.

за 2015 рік: (40870*103,1%) - (40870*1) =1266,97 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов"язані зі сплатою судового збору в розмірі 481,56 грв.

Керуючись ст.ст. 10,11,59-61, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг 40870 грв., 3% річних - 910, 34 грв., компенсацію в зв"язку з інфляцією - 6375,72 грв., судовий збір - 481,56 грв.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Гібалюк Т. Я.