АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/4716/2015 головуючий у 1-й інстанції: Вовк С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за поданням начальника відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Губяка С.В. та старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Білоуса О.О. про примусове проникнення до житла у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року начальник ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві Губяк С.В. та старший державний виконавець ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві Білоус О.О. звернулись до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, з метою проведення опису та арешту житла. В обґрунтування подання посилались на те, що на виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 757/8565/13-ц від 27 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" суми боргу у розмірі 637461 грн. 06 коп. Боржнику відомо про хід виконавчого провадження, боржник повідомлявся про дату та час проведення виконавчих дій, але жодних дій, спрямованих на добровільне виконання рішення суду та надання дозволу на перевірку майнового стану у квартирі АДРЕСА_2 боржником здійснено не було, що може призвести до порушення строків здійснення виконавчого провадження.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2015 року подання начальника ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві Губяка С.В. та старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві Білоуса О.О. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника у справі за позовом ТОВ "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості задоволено. Надано дозвіл ВДВС Печерського РУЮ в місті Києві на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про відмову у задоволення подання начальника відділу державної виконавчої служби та старшого державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.

Представник ТОВ "УніКредит Лізинг" - Букова Ю.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві знаходиться виконавче провадження № 44109481 з примусового виконання виконавчого листа № 757-8565/13-ц, виданого 27 лютого 2014 року Печерським районним судом міста Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" суми в розмірі 637461 грн. 06 коп.

Рішення суду ОСОБА_3 не виконує.

Відповідно до інформаційної довідки з ДРРПНМ на праві власності за боржником ОСОБА_3 зареєстрована квартира АДРЕСА_4

Відповідно до акту державного виконавця від 2 жовтня 2014 року виходом за адресою АДРЕСА_3 провести опис та арешт майна не виявилося можливим, оскільки боржник ОСОБА_3 в квартиру не впустила, відмовилась виконувати рішення суду та погрожувала фізичною розправою виконавцю.

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві від 3 жовтня 2014 року № 1848/15 залучено працівників Печерського РУГУ МВС України у місті Києві для охорони громадського порядку за адресою: АДРЕСА_1 на 9 жовтня 2014 року о 10 годині 00 хвилин.

8 жовтня 2014 року до ВДВС Печерського РУЮ в місті Києві надійшла заява боржника про відкладення опису й арешту майна, що призначено на 9 жовтня 2014 року, у зв'язку із відкриттям провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ "УніКредит Лізинг" про визнання договору поруки недійсним.

Відповідно до акту державного виконавця від 9 жовтня 2014 року виходом за адресою АДРЕСА_3 встановлено, що квартира знаходиться на четвертому поверсі, на стукіт двері ніхто не відчинив.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статей 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України "Про виконавче провадження", зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Ураховуючи викладене, неможливо погодитись з доводами скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: