АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 603/21/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.
Провадження № 22-ц/789/990/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

на рішення Монастириського районного суду від 08 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 автомобільних доріг у Тернопільській області /надалі «Служба»/, дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» /надалі «Облавтодор»/, Державного підприємства «Бучацький райавтодор» /надалі «Райавтодор»/

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

18.06.15 ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 08.06.15, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно зясував обставини справи, що мають значення для вірного вирішення спору, а саме: прийшов до хибного висновку, щодо причинно-наслідкового звязку даною ДТП та ОСОБА_4 Зазначає, що судом не взято до уваги постанови Бучацького районного суду від 24.11.14, де зазначено, що ОСОБА_5 здійснив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, винісши за колесами автомобіля бруд, тим самим порушивши п. 22.3.г Правил дорожнього руху України.

Указує, що судом не враховано винних дії позивача, які також мають причинно-наслідковий звязок із настанням ДТП.

Звертає увагу на те, що авто-технічна експертиза, якою б досліджувались обставини ДТП не проводилась, однак позивачем долучено до матеріалів справи висновок № 385 експертного авто-товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 19.11.14, яким фіксується вартість матеріального збитку станом на 19.11.14 без будь якого посилання на ДТП, вона була проведена через два дня після ДТП, а саме 11.11.14, й у висновку зазначено більше пошкоджень, ніж у протоколі огляду транспортного засобу.

Окрім цього не погоджується із відшкодуванням моральної шкоди так як спричинення останньої не підтверджується жодним доказом.

Рішенням Монастириського районного суду від 08.06.15 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 39140,09 грн., 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 635,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок неналежного утримання автодороги, відповідальним за яке є ОСОБА_3.

Із таким висновком судова колегія погоджується.

Судом установлено, що 09.11.14 о 06 год. 20 хв. ОСОБА_1, керуючи належним йому на праві власності автомобілем марки ОСОБА_6 Спрінтер д.р.н. АТ 0323 АМ, рухався по автомобільній дорозі Н-18 (Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль) й на ділянці дороги 53 км + 950 м, де на проїзній частині був винос болота під час проведення сільськогосподарських робіт на полях, відбувся занос транспортного засобу з подальшим знесенням із автодороги та перекиданням.

У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту на суму 39140,09 гри.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини події.

ДТП сталась в зоні дії дорожніх знаків 1.13., 7.12., 7.2.1. Правил дорожнього руху України /надалі «ПДР»/, які були встановлені тимчасово на осінньо-зимовий період, що підтверджується письмовими доказами про виконання зазначених робіт та відповідній оплаті за них.

Даний факт зафіксований в акті обстеження дорожніх умов на ділянці дороги, де сталася пригода, й зазначено, що ділянка автодороги Н-18 (Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль) є дорогою державною значення II технічної категорії, погодні умови - мряка, стан проїзної частини - мокрий, забруднений.

Власником автомобільної дороги Н-18 є держава, яка уповноважила Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) в особі ОСОБА_2 автомобільних доріг у Тернопільській області здійснювати управління цією дорогою.

Судом першої інстанції вірно встановлено коло осіб, які відповідальні за належне утримання даної ділянки дороги й осіб, які несуть відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок неналежного її обслуговування, пославшись на ст.ст. 10, 11, 13 Закону України «Про автомобільні дороги».

Так, 08.01.14 між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір № 1т, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язувався виконувати роботи з поточного ремонту та експлуатаційного утримання доріг загального користування державного значення протяжністю 1485.6 км.

Додаток №1 до згаданого договору свідчить про прийняття мережі автомобільних доріг державного значення вказаною протяжністю у Тернопільській області, до якої входить і автомобільна дорога Н-18.

Умовами договору передбачено відповідальність ОСОБА_3 за незабезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до вимог ДСТУ 3587-97, невиконання або неналежне виконання робіт (п. 12.9).

У ході розгляду спору установлено, що забруднення сталося внаслідок виносу болота й зафіксовано окрім вищезгаданого акту й схемою дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальним за неналежне утримання дороги визнаний головний інженер Бучацького райавтодору ОСОБА_4, щодо якого 13.11.14 складено протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст.140 КпАП України, а саме: за утримування в неналежному стані проїжджої частини автодороги Івано-Франківськ-Бучач-Терпопіль на 53 км + 950 м (забруднення проїзної частини), що призвело до ДТП, що є порушенням вимог ДСТУ 3587 - 97 та п. 31.13 ПДР, й постановою Монастириського районного суду від 04.12.14 останнього визнано винним у вчиненій вказаного правопорушення та накладено адміністративне стягнення.

Із огляду на встановлені обставини судова колегія приходить до переконання, що в діях ОСОБА_3 та його структурного підрозділу Райавтодору є усі ознаки неналежного виконання обовязків по утриманні дороги.

Це вбачається із наступних доказів.

Згідно із постановою у справі № 595/2190/14-п Бучацького районного суду Тернопільської області від 24.11.14 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 139 КпАП України, 29.10.14 біля 18.50 год. останній у с. Бертники Монастириського району, виїжджаючи автомобілем НОМЕР_1 з узбіччя на проїзну частину дороги, виніс за колесами автомобіля бруд.

Із показів представників відповідачів установлено, що саме вказаною особою забруднено болотом ділянку дорога, на якій сталася із участю автомобіля позивача ДТП.

Слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення складався працівниками ДАІ у відповідності до вимог Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України № 77 від 26.02.09, про що вказано у постанові про притягнення до відповідальності ОСОБА_5

Тобто, працівниками ДАІ винос бруду було зафіксовано 29.10.14.

У свою чергу, ДТП сталася 09.11.14, через 12 днів після забруднення дороги.

Із показів сторін установлено, що Державтоінспекцією не вносився припис про усунення забруднення, що є порушенням покладених на неї обовязків. Припис про очищення внесено лише 13.11.14.

Згідно із п. 3.1.1 ДСТУ 358797 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Приміткою до вказаного пункту регламентовано, що стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, щодекадно.

Пунктом 3.1.6 передбачено, що у разі зменшення коефіцієнта зчеплення термін виконання робіт з його відновлення повинен відповідати наведеному в таблиці 4, згідно із якою термін виконання робіт у разі забруднення становить 1 добу.

Враховуючи дані вимоги законодавства, апеляційна інстанція приходить до висновку, що ОСОБА_3 допущена бездіяльність щодо перевірки стану покриття проїзної частини дороги на ділянці, де сталася ДТП, та не вжито заходів для усунення забруднення в терміни, визначені ДСТУ 358797, яка перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому звязку із пошкодженнями, які зазнав транспортний засіб позивача.

Із показів представників відповідачів встановлено, що протяжність автомобільної дороги Н-18 на території Бучацького району становить понад 20 км, що робить неспроможними доводи ОСОБА_3 щодо неможливості обслуговування вказаної ділянки через встановлення триденного робочого тижня.

Окрім цього, ОСОБА_2 надано докази щодо виконання ОСОБА_3 робіт по патрулюванню вказаної дороги та освоєнню коштів, виділених для цієї мети.

Доказів, того що дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення водієм ОСОБА_1 ПДР відповідачами не надано.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта на те, що водій не врахував дорожню обстановку, погоди і умови, не вибрав безпечної швидкості руху і діяв в порушення ПДР, оскільки доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР не встановлено.

Розмір збитків, заподіяних позивачу підтверджується висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 385 від 19.11.14 й складає 39140,09 грн. й заперечення апелянта щодо їх завищення є неспроможними.

Суд вірно послався на норми Закону України «Про дорожній рух» та Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.94, щодо обовязків ОСОБА_3 по утриманню доріг та відповідальності за спричинену шкоду третім особам неналежним їх утриманням.

Також, не заслуговують на увагу твердження представника ОСОБА_3 щодо недоведеності заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки статтею 23 ЦК України визначено поняття моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, та форми її спричинення - у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, що в даному випадку є доведеним, й судом вірно застосована ст. 1167 ЦК України з врахуванням стану позивача, його моральних переживань у зв'язку з пошкодженням автомобіля, вимушеними змінами у його у житті, викликаними неможливістю користування автомобілем, часом, затраченим для відновлення попереднього стану транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приохотить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального та матеріального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Із апелянта в користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 317,50 грн., сплата якого була відстрочена ухвалою суду від 07.07.15 при відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відхилити

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Стягнути із дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»» в користь держави судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 317,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_7