МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2015 р. Справа № 370/217/15-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з - під арешту,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач 1, ОСОБА_2.), ОСОБА_3 (далі - Відповідач 2, ОСОБА_3.), Відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції в якому просив визнати право власності на автомобіль та звільнити його з - під арешту.

Ухвалою суду від 13.03.2015 до участі справі було залучено в якості третьої особи: ОСОБА_4, (далі - Третя особа, ОСОБА_4.).

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що 05.11.2012 він придбав автомобіль марки ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5, номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6, виданого Макарівським РЕВ ДАІ 25.01.2012.

Проте при керуванні вищевказаним авто Позивача було зупинено працівниками Державтоінспекції та повідомлено про те, що даний автомобіль знаходиться у розшуку.

Для з'ясування чи спростування вказаної обставини ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Лісковець Н.М. Київського міського нотаріального округу, звідки 22.01.2015 дізнався, що на вищевказаний автомобіль постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції накладено арешт від 29.12.2014 року.

У зв'язку з вищевикладеним вважає, що накладений арешт перешкоджає Позивачу користуватися автомобілем так, як на момент, накладення арешту, автомобіль знаходився у його користуванні та розпорядженні, а вищевказана обставина перешкоджає зняттю авто з обліку та подальшої перереєстрації на останнього.

На думку ОСОБА_1 накладений арешт на автомобіль порушує його права як власника даного автомобіля, у зв'язку з чим був змушений звернутися до суду за захистом і відновленням порушених прав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві, просив позов задовольнити. Надав письмові пояснення з приводу даної справи у яких вказав, що Позивачем 05.11.2013 у відповідності до ч. 1 ст. 328, ч. 1 ст. 334 ЦК України було набуто право власності на автомобіль марки ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, червоного кольору, який придбано у Відповідача 1 - ОСОБА_2 через Відповідача 2 - ОСОБА_3 на підставі договору «купівлі - продажу».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив суду те, що 05.11.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через ОСОБА_8 відбувся факт передачі автомобіля і коштів за нього в розмірі 30 000 (тридцять тисяч гривень). Даний правочин був укладений в простій письмовій формі, у вигляді розписки про передачу транспортного засобу та складання письмових доручень з правом зняття з обліку та продажу вищевказаного автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила суду те, що 05.11.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через ОСОБА_8 відбувся факт передачі автомобіля і коштів за нього в розмірі 30 000 (тридцять тисяч гривень). Даний правочин був укладений в простій письмовій формі, у вигляді розписки про передачу транспортного засобу та складання письмових доручень з правом зняття з обліку та продажу вищевказаного автомобіля.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позовні вимоги Позивача - визнає повністю. Крім того підтвердив ту обставину, що дійсно у нього був придбаний автомобіль громадянином ОСОБА_1 через ОСОБА_3 за 30 000 (тридцять тисяч) гривень, про що складались відповідні розписки.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позовні вимоги Позивача - визнає повністю. Крім того підтвердив, що він отримав від ОСОБА_1, 30 000 (тридцять тисяч) гривень як оплату за автомобіль марки ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, червоного кольору, зареєстрованого Макарівським РВ ДАІ ГУ МВС України у Київській області 25.01.2012 на громадянина ОСОБА_2 від імені якого він діяв згідно доручення ВРП 046586 від 26.01.2012.

Вказав, що 05.11.2012 ним була складена розписка, про те, що відбулася купівля продаж автомобіля ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, червоного кольору між ним та ОСОБА_1, а видалось доручення ВТА 572526 від 05.11.2012, передача коштів відбулась одночасно з підписанням розписки в присутності свідків, вказаних у розписці.

Третя особа: ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог Позивача. Надав письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_1

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши пояснення позивача, його представника, третьої особи, дослідивши заяви Відповідача 1 та Відповідача 2, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України, (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Із змісту ст.60 «Про виконавче провадження вбачається, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є власником автомобіля марки ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5.

Згідно довіреності на направо передовіри третім особам та з правом використання автомобіля за межами України ВРП № 046586 від 26.01.2012, ОСОБА_2, 1981 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уповноважив ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, управляти та розпоряджатися вищевказаним автомобілем.

05.11.2012 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, як оплату за автомобіль марки ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5, номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6, зареєстрованого Макарівським РЕВ ДАІ 25.01.2012 на ОСОБА_2 від імені якого ОСОБА_3 діяв згідно доручення ВРП № 046586 від 26.01.2012.

За для підтвердження вищевказаного факту ОСОБА_3, була складена розписка про те, що відбулася купівля - продаж автомобіля марки ВАЗ 21043, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова VIN НОМЕР_4 НОМЕР_5 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Передача коштів відбулась одночасно з підписанням розписки в присутності свідків, вказаних у розписці.

Вищевказаний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, виданням доручення на управляння та розпорядження автомобілем ВТА 572526 від 05.11.2012 на ім'я ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2, його представником ОСОБА_3

Згідно зі статей 237, 244, 245 Цивільного кодексу України, (далі - ЦК України), довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.240 ЦК України, представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

При керуванні вищевказаним авто Позивача було зупинено працівниками Державтоінспекції та повідомлено про те, що даний автомобіль знаходиться у розшуку.

Для з'ясування чи спростування вказаної обставини ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Лісковець Н.М. Київського міського нотаріального округу, звідки 22.01.2015 дізнався, що на вищевказаний автомобіль постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції накладено арешт від 29.12.2014 року.

Відповідно до заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 11.02.2013 і виконавчих листів ОСОБА_4 має право на стягнення і отримання від ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 21 126, 82 грн. та 214, 60 грн. - судового збору.

На майно ОСОБА_2 постановою державного виконавця Макарівського РУЮ було накладено арешт. Враховуючи те, що власником спірного автомобіля залишається ОСОБА_2, ОСОБА_1 не має змоги зняти автомобіль з під арешту, що і змусило останнього звернутися до суду за захистом і відновленням порушених прав.

Згідно із ч. 3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Підстави набуття права власності на транспортні засоби чітко визначені цивільним законодавством.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і заплатити за нього певну грошову суму.

Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 31.07.2002 №228, які були чинними на момент видачі довіреностей.

Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Відповідно до п. п. 2,7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів…..) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до п. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів….. до документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів в тому числі відносяться договори купівлі-продажу транспортних засобів, що засвідчені в установленому порядку, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Факт придбання автомобіля на підставі зазначеного правочину повинен бути належним чином зареєстрований в підрозділах ДАІ з обов'зковим пред'явленням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Отже, в даному випадку письмовий договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов'язковій державної реєстрації в підрозділах ДАІ.

У зв'язку з вищевикладеним суд, не може визнати обставину, що сторонами була укладена довіреність для приховання договору купівлі-продажу, який вони насправді вчинили, оскільки оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства.

За таких обставин, до позивача не перейшло право власності на спірний автомобіль, а тому він у відповідності до вимог ст.60 Закону України «Про виконавче проадження» не має права вимагати визнання права власності на цей автомобіль та звільнення його з-під арешту, що накладений ВДВС Макарівського РУЮ.

Враховуючивищевикладене,керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 174, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 207, 220, 235, 238, 244, 328,391, 392, 655, 691 ЦК України, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, суд, -

Вирішив :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та звільнення його з - під арешту - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів після проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя А.В.Косенко