Справа № 392/1363/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Бугайченко Т.А., за участі секретаря Кальної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мала Виска скаргу ОСОБА_1, суб"єкт оскарження державний виконавець відділу державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 на постанову державного виконавця від 25.03.2014 року про звернення стягнення на заробітну плату в частині стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 52335 грн 40 коп,-

встановив :

19 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Маловисківського РУЮ у Кіровоградській області в частині розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Обгрунтовуючи вимоги, посилається на те, що в ДВС Маловисківського РУЮ в Кіровоградській області знаходиться дублiкат виконавчого листа № 2-286/2003 від 29.11.2013 року, виданий Маловисківським районним судом Кіровоградської областi, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 алiментiв на утримання сина ОСОБА_4 , в розмiрi 1/4 частини з усiх видiв заробiтку . Виконавче провадження за вказаним дублiкатом виконанчого листа було вiдкрито 06.12.2013 року. Як вказує заявник, він від сплати аліментів не ухилявся, сплачував алiменти в добровiльному порядку. Таким чином, державний виконавець Сінельник І.О. неправомiрно розрахувала заборгованiсть зi сплати алiментiв, оскiльки заборгованостi зі сплати аліментів у боржника за виконавчим листом немає, а пiсля вiдкритгя виконавчого провадження він сплачував аліменти щомісячно.

В судовому засіданні заявник та його представник вимоги за скаргою підтримали та просили її задовольнити. ОСОБА_1. пояснив, що нарахована сума заборгованості по аліментам є безпідставною, оскільки протягом 2011, 2012, 2013 року він проживав з стягувачем у шлюбі та віддавав їй усі зароблені кошти. Про відрахування заборгованості із заробітної плати знав, але не звертав на це уваги, оскільки дружина вимагала щоб усе було згідно вимог закону. 24.04.2015 року він перебуваючи у Польші на заробітках надістав своїй дружину в рахунок сплати аліментів 200 доларів США.

Державний виконавець в судовому засіданні 10.09.2015 року вимоги за скаргою не визнала, пояснила, що нарахування заборгованості нею здійснені відповідно до вимог законодавства та в межах наданих їй повноважень. В судове засідання 16.09.2015 року не з"явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась , про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що вони тривалий час знають сім"ю ОСОБА_1 та з достовірністю можуть повідомити , що протягом 2011, 2012, 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали у шлюбі, ОСОБА_1 всю свою заробітну плату віддавав дружині.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши подані ними докази , суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази, відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судом було роз"яснено сторонам у справі їхній обов"язок доказування та наслідки ненадання доказів (а.с. 51)

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено визначення розміру заборгованості з аліментів виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні.

У відповідності до розяснень п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості. Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Частиною 4 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, про що складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, а спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч. 9 Закону).

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Встановлено, що 06.12.2013 року постановою державного виконавця відділу ДВС Маловисківського райуправління юстиції ОСОБА_7 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-286/2003, виданим Маловисківським районним судом 29.11.2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , в розмiрi 1/4 частини з усiх видiв заробiтку (а.с. 32).

В ході здійснення виконавчого провадження стягувачем ОСОБА_3 подавалась відповідна заява про здійснення розрахунку заборгованості по аліментах (а.с. 34).

29.11.2003 року державним виконавцем Сінельник І.О. було здійснено розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.01.2014 року згідно виконавчого листа № 2-286/2003 (а.с. 38).

23.03.2014 року державним виконавцем Сінельник І.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1, який перебуває у трудових відносинах з ДП "Схід ГЗК" . У п.2 постанови виконавцем зазначено : стягувати щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику ОСОБА_1, після відрахування податків в розмірі ? частини поточних аліментів та 20 % від заробітку на погашення заборгованості в сумі 52335 грн 40 коп.

Копія постанови державним виконавцем була надіслана сторонам виконавчого провадження (а.с.39)

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що дії державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості за аліментами в повній мірі відповідають вимогам закону .

Жодних належних доказів, які б підтверджували факт надання ОСОБА_1 матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку протягом 2011-2013 років суду не надано, а показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з цього приводу не можуть розцінюватись судом як належний доказ.

Судом також не приймаються до уваги надані ОСОБА_1 квитанції про сплату на адресу ОСОБА_3 200 доларів США, оскільки текс даних квитанцій виконаний іноземною мовою, а їх достовірний зміст без офіційного перекладу встановити не можливо (а.с.24-25), крім того представник скаржиника в засіданні наполягала на тому, що вказана сума коштів була сплачена ОСОБА_1 в рахунок сплати аліментів, а не в рахунок погашення боргу.

Доводи представника скаржника щодо неправомірності дій державного виконавця, які полягають у ненадісланні копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 спростовуються поясненнями самого скаржника наданими в судовому засіданні , відповідно яким про відрахування з нього заборгованості по аліментах він знав з 2014 року, а також матеріалами справи (а.с.39)

Керуючись ст.ст. 210, 387ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області через Маловисківський районний суд Кіровоградської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено до 21.09.2015 року.

Суддя: Т.А.Бугайченко