Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача й просила визнати незаконними вимоги відповідача про сплату суми кредиту в розмірі 3 681 грн, які були зняті 01 липня 2013 року з її картки внаслідок шахрайських дій невідомої особи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 сплатити суму кредиту в розмірі 3 681 грн, знятої 01 липня 2013 року з кредитної картки № НОМЕР_1, а також проценти за використання даної суми.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити дії з вимагання з ОСОБА_4 сплатити суму кредиту в розмірі 3 681 грн, знятої 01 липня 2013 року з кредитної картки № НОМЕР_1, а також проценти за використання даної суми.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 01 липня 2013 року з кредитної картки ОСОБА_4 було знято 3 681 грн, про що позивач дізналася того ж дня з СМС-повідомлення.

З відповідною заявою до міліції, ОСОБА_4 звернулася 02 липня 2013 року, а 03 липня 2013 року повідомила банк про вчинення невстановленою особою шахрайських дій з грошовими коштами з її платіжної карти.

Листом від 13 серпня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» рекомендувало позивачу звернутися з цього приводу до правоохоронних органів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 зазначала про незаконність вимоги банку про повернення вищевказаної суми коштів, що була знята з платіжної картки, проте матеріали витребуваної справи не містять жодного підтвердження взагалі будь-якої вимоги банку щодо повернення коштів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності та недоведеності вимог ОСОБА_4, оскільки позивачем не вказано які саме її права порушено відповідачем та якими діями останнього.

Також апеляційним судом зазначено про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та його невідповідність вимог ст. 16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин й вірно застосував положення норм матеріального права, й оцінивши усі забрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук