Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3727/14-ц

Провадження № 2/126/33/2015

"03" березня 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Жарун А. П.

секретар Чернявська О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди , завданих злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди , завданих злочином. Позов мотивує тим, що 02 лютого 2013 року після опівночі неподалік кафе-базу "Едем", що по вул. Червоноармійській в м. Бершадь , відповідачі напали на нього та стали на грунті особистих неприязних стосунків наносити удари в різні частини тіла. Зокрема, спочатку в голову кулаками, а після того , як повалили на землю, почали бити в ділянку сідниць , в груди та низ живота. Потім відповідачі посадили його на лавку і продовжили побиття , наносячи численні удари в голову та в тулуб переважно з лівої сторони. В результаті таких дій відповідачів йому було заподіяно середньої важкості тілесні ушкодження у вигляді перелому 3,4,5 ребер зліва без зміщення та у вигляді перелому 6 ребра зліва зі зміщенням , у вигляді легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров"я, у вигляді забою лівої нирки, закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку та легких тілесних ушкоджень у вигляді саднин та синців на обличчі.

Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 20.02.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1500 гривень штрафу в дохід держави; ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.. 122 ч.1 КК України і призначено покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі, на підставі ст.. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік; ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1200 гривень штрафу в дохід держави.

Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 30.07.2014 року вирок Бершадського районного суду від 20.02.2014 року стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст. 125 КК України три місяці арешту. На підставі ст.. 71,72 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді трьох років одного місяця позбавлення волі. ОСОБА_4 призначено покарання за ч.2 ст. 125 КК України 45 діб арешту.

Стверджує, що після нанесення відповідачами йому тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні з 02.02.2013 року по 08.02.2013 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого та згідно цієї виписки міг приступити до фізичної праці, як мінімум тільки через місяць. Тому вважає, що йому підлягає відшкодуванню сума мінімальної заробітної плати за один місяць-1218 грн. На придбання ліків ним було витрачено 590,85 грн., також затрачено кошти в сумі 1005,80 грн. на неодноразовий проїзд до м. Вінниці для проведення обстежень та консультацій спеціалістів, а також витрачено кошти в сумі 1000 грн. на оплату послуг адвоката під час розгляду кримінального провадження, а тому загальна сума завданої відповідачами майнової шкоди становить 3814,65 грн.

Крім того у зв"язку із спричиненням відповідачами йому тілесних ушкоджень він зазнав моральних страждань у зв'язку з фізичним болем , як під час нападу , так і під час лікування та реабілітації. В момент нападу та побиття переживав страх та хвилювання за своє здоров'я та життя. Також викликають сильні душевні хвилювання спогади про події 02.02.2013 року, а також враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень та їх локалізацію, думки про можливі ще більш трагічніші наслідки. Стверджує, що на даний момент повністю не відновився, продовжує амбулаторне лікування та після вказаного нападу змушений був стати на облік у лікара-невролога та за півтора року кілька разів звертався до вказаного лікаря за медичною допомогою, тому просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 73 080 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали частково, позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди в сумі 3814,65 грн. визнали повністю, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнали.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20.02.2014 року вироком Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1500 гривень штрафу в дохід держави; ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.. 122 ч.1 КК України і призначено покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі, на підставі ст.. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік; ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 1200 гривень штрафу в дохід держави. Вироком Апеляційного суду Вінницької області від 30.07.2014 року вирок Бершадського районного суду від 20.02.2014 року стосовно ОСОБА_2, ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст. 125 КК України три місяці арешту. На підставі ст.. 71,72 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді трьох років одного місяця позбавлення волі. ОСОБА_4 призначено покарання за ч.2 ст. 125 КК України 45 діб арешту.

Відповідно до вироку Бершадського районного суду, судом було встановлено, що 02 лютого 2013 року після опівночі неподалік кафе-базу "Едем", що по вул. Червоноармійській в м. Бершадь , відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 напали на позивача ОСОБА_1 та на грунті особистих неприязних стосунків нанесли удари в різні частини тіла. Зокрема, спочатку в голову кулаками, а після того , як повалили на землю, почали бити в ділянку сідниць , в груди та низ живота. В результаті таких дій відповідачів ОСОБА_1 було заподіяно середньої важкості тілесні ушкодження у вигляді перелому 3,4,5 ребер зліва без зміщення та у вигляді перелому 6 ребра зліва зі зміщенням , у вигляді легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров"я, у вигляді забою лівої нирки, закритої черепно-мозкової травми-струсу головного мозку та легких тілесних ушкоджень у вигляді саднин та синців на обличчі.

Відповідно до ст.28 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі пред'явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У п.7 постанови від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", Пленум Верховного Суду України, надав судам наступні роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 02.02.2014 року ОСОБА_2., ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. Позивачем ОСОБА_1 в підтвердження розміру понесених ним, внаслідок вчиненого злочину ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, витрат на лікування та реабілітацію, а також правову допомогу під час розгляду кримінального провадження суду надано товарні чеки та накладні на придбання медичних препаратів, фіскальні чеки на придбання палива для поїздки у м. Вінницю та оплату проїзду в м. Вінницю, а також документи підтверджуючі витрати на провову допомогу під час розгляду кримінального провадження. Крім того матеріальна шкода в розмірі 3814,65 грн. визнана відповідачами, за таких обставин, суд вважає, що в цій частині позов слід задовольнити.

Що ж стосується вирішення позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи роз'яснення п.п.4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995р. №4, які носять рекомендаційний характер, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В судовому засіданні в обґрунтування моральної шкоди позивач пояснив, що в результаті злочинних дій відповідачів, а саме спричинення тілесних ушкоджень, спричинили йому душевні страждання, призвели до зміни звичайного образу його життя. В момент отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя.

Ураховуючи те, що позивач навів свої міркування, що йому була заподіяна моральна шкода, суд, з урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачеві моральних страждань, їх негативних наслідків, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає за можливе в цій частині задовольнити позов частково, оскільки позивач розмір заявлених позовних вимог в цій частині також повністю не підтвердив, а тому суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачеві будуть кошти в розмірі 10 000 гривень, які підлягають відшкодуванню з відповідачів у відповідності зі ст. 1167 ЦК України.

За наведених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач , на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Керуючись ст.ст.1167, 1168 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3814,65 грн матеріальної шкоди заподіяної злочином та 10 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров"я внаслідок злочину.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору , на користь УДКСУ у Бершадському районі , , банк одержувач -ГУДКСУ у Вінницькій області м. Вінниця, р/р 0041, МФО 802015, КЕКД 22030001.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. П. Жарун