АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №182/897/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22ц/774/1534/К/15 ОСОБА_1
Категорія 25 ( 1 ) Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

Іменем України

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Соколан Н. О.

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі: Петренко К. І.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору застави дійсним, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 М. про визнання договору застави дійсним, визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. В обґрунтування позову зазначив, що 01.03.2012 року між сторонами укладено договір застави житлового будинку № 16 по вулиці Краснуцького в м. Нікополі. Зазначений договір був засобом забезпечення повернення позички в сумі 50 000 грн., що підтверджується розпискою позивача. Договір нотаріально не посвідчувався, кошти, взяті в борг, відповідач не повернула. За таких обставин просив суд визнати дійсним договір застави від 01.03.2012 року та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 16 по вулиці Краснуцького в м. Нікополі.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права під час розгляду справи. Зокрема, суд безпідставно послався на відсутність нотаріального посвідчення договору, не застосував до спірних правовідносин положення ст. 220 ЦПК України, хоча позивач виконав умови договору й передав кошти відповідачу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні спору, суд встановлено, що 01.03.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали письмовий договір, відповідно до умов якого належний відповідачці будинок № 16 по вулиці Краснуцького в м. Нікополі з господарчими побудовами передається в заставу, як забезпечення виконання зобовязання щодо повернення грошей, переданих за договором позики від 01.03.2012 року, фактично укладеного між сторонами. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, яку складено власноруч ОСОБА_3 на суму 50000 грн. зі строком повернення не пізніше 01.03.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що договір застави є неукладеним, оскільки його не було належним чином посвідчено та зареєстровано.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно умов ст. 201 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації

Відповідно до ч. 1-2 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про неукладеність договору застави у зв?язку з відсутністю його нотаріального посвідчення та державної реєстрації є вірним. Суд правильно керувався положеннями ч.3 ст. 640 ЦК України, відповідно до яких договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення .

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає, що суд в повному обсязі встановив права й обов'язки осіб, які беруть участь у справи, обставини справи, перевірив доводи сторін, надав їм правильну правову оцінку. Висновки суду обґрунтовані, підтверджені письмовими матеріалами справи.

Посилання апеляційної скарги на положення ст. 220 ЦПК України не можуть бути взятими до уваги, оскільки ці положення не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів повязується саме з їх державною реєстрацією, до якої вони є неукладеними, і не породжують для сторін права та обовязки. Таким чином, доводи апеляційної скарги, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: