Справа № 199/2129/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Голубніченку В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В :

У березні місяці 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» , третя особа: ОСОБА_2, про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свою позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 08 жовтня 2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті - 85 000, 0 дол США з процентною ставкою 11, 90 % річних строком до 07 жовтня 2032 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 08.10.2007 року позивач та відповідач уклали договір іпотеки нерухомого майна, а саме: домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську .

08.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати перед відповідачем за виконання взятих на себе позичальником зобов'язань.

Позивач зазначає, що умови кредитного договору він виконував належним чином сплачував суму кредиту, а також нараховані проценти починаючи з 08.10.2007 року по 25.02.2015 року та сплатив на рахунок банку суму кредиту у розмірі 86 348, 27 дол США, проте з 25.02.2015 року перестав сплачувати суму кредиту та нараховані відсотки, оскільки при укладенні договору відповідач порушив Закони України «Про захист прав споживачів», «Про банки та банківську діяльність», «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні», інші нормативно-правові акти.

Позивач вказує, що при укладенні кредитного договору в іноземній валюті відповідач не попередив позивача про валютні ризики під час виконання ним зобов'язань за кредитним договором; не надав застережень щодо можливих та /або очікуваних змін курсу національної валюти по відношенню до валюти основного договору, що призвело до зростання вартості споживчого кредиту у 6 разів.

До того ж у відповідача на момент укладення кредитного договору була відсутня ліцензія на використання іноземної валюти як засобу платежу та використання відповідачем доларів США як засобу платежу за кредитним договором, що суперечить Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закону України «Про Національний банк України».

Позивач зазначає, що умови споживчого кредиту є несправедливими і такими, що значно порушують його права, як споживача послуг та зміст правочину суперечить актам цивільного законодавства.

Зважаючи на викладене вище, на підставі ст.ст. 203, 215, 216, 236 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів « позивач просить визнати недійсним договір споживчого кредиту № 0 від 08.10.2007 року , укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір іпотеки № 0/0/3 від 08.10.2007 року , укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір поруки, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк та ОСОБА_2) № /П.

В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, надав заперечення на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті - 85 000, 0 дол США з процентною ставкою 11, 90 % річних строком до 07 жовтня 2032 року.

В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 08.10.2007 року позивач та відповідач уклали договір іпотеки нерухомого майна, а саме: домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську .

08.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язувався відповідати перед банком за виконання взятих позичальником зобов'язань.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач належним чином виконував умови кредитного договору та сплачував банку тіло кредиту та нараховані проценти у період з 08.10.2007 року по 25.02.2015 року, проте з лютого місяця 2015 року перестав сплачувати, у зв'язку з різким збільшенням курсу долара, що не було передбачено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

З матеріалів справи убачається, що позивач та відповідач під час укладення кредитного договору досягли згоди з усіх істотних його умов.

Зокрема, позивач отримав від відповідача суму грошових коштів на споживчі цілі у розмірі 85 000, 0 дол США, що не оспорювало ся в судовому засіданні.

Посилання позивача на те, що при наданні кредитів у доларах США та отриманні платежів по кредитах в іноземній валюті в період з жовтня 2007 року банк порушив норми ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. 3 Закону України № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 6,7 Постанови Національного банку України від 30 травня 2007 року № 200 «Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України» та ст.. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року «Про системи валютного регулювання і валютного контролю» не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. «в» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій , отриманої у встановленому порядку.

З матеріалів справи убачається, що АКІБ «УкрСиббанк» отримав банківську ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, у тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик та письмовий дозвіл № 75-2 від 19 листопада 2002 року на право здійснювати операції з валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а отже надав позивачу кредит в іноземній валюті - у доларах США з дотриманням вимог вказаних вище Законів.

Посилання позивача на те, що він не був обізнаний про валютні ризики, не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом . 7.12 кредитного договору від 08 жовтня 2007 року встановлено, що сторони домовилися вважати, що уклавши цей договір , позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим договором, підтверджує здатність виконувати умови договору та що всі умови договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладенням цього договору він отримав від банку інформаційний лист, згідно вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до умов п. 9 додаткової угоди № 2 до договору банківського рахунку фізичної особи № 1484164 від 08 жовтня 2007 року, клієнт підтверджує, що він усвідомлює ризик невиконання його заяви на купівлю іноземної валюти через причини, що не залежать від банку ( незадоволення або неповне задоволення заяви банку на участь в цільовому аукціоні НБУ з продажу валюти, тощо) та відмовляється від будь-яких претензій, пов'язаних з цим.

Таким чином, пункт договору, яким покладено на позичальника ризик настання для нього невигідних наслідків матеріального характеру внаслідок підвищення розміру плати за обслуговування кредиту у випадку зростання офіційного курсу долара США по відношенню до гривні, є чітким та зрозумілим.

Отже позивач, підписавши кредитний договір та додаткову угоду до кредитного договору усвідомлюючи можливість збільшення розміру плати за обслуговування кредиту у випадку можливого зростання курсу долара США по відношенню до гривні, погодився з усіма його умовами.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів'', продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Пунктом 11 ч.1 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що несправедливими є зокрема, умови договору про надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених, у договорі.

Під час підписання цього договору позичальник підтвердив, що він був ознайомлений у письмовій формі з усіма умовами кредитування, що були запропоновані АКІБ «УкрСиббанк» в об'ємі, передбаченому Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Зважаючи на те, що сторонами кредитного договору буди дотримані вимоги ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає, що в позові ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки слід відмовити. Крім того, ОСОБА_4 є третьою особою у справі, а вимоги до третіх осіб не можуть заявлятися.

Керуючись ст.ст. 215, 525, 640, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10, 60, 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Скрипник О.Г.