Номер провадження: 22-ц/785/1747/15
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

Парапана В.Ф.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

а також представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості грошових коштів, наданих на завершення будівництва житлового будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

15 серпня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості грошових коштів, наданих на завершення будівництва житлового будинку.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01.08.2013 року між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, відповідно до умов якого остання отримала кошти в розмірі 80 000 доларів США строком до 01.08.2014 року, на завершення будівництва житлового будинку, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_7. Також до зазначеної розписки була надана розписка ОСОБА_5, який був на той час її чоловіком та за змістом якої він відмовлявся від своїх прав на земельну ділянку та на незавершене будівництво спірного житлового будинку.

Всі отримані кошти ОСОБА_7 витратила на завершення будівництва вищевказаного житлового будинку, але на теперішній час між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник спір, щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, так, рішенням Комінтернівського районного суду м.Одеси від 02.06.2014 року за відповідачем ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/2 автомобля Ніссан, д/з НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,10 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнано право власності на 1/4 частину спірного домоволодіння.

В строк, зазначений в розписці і на теперішній час борг позивачу не повернуто, тому ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_7 позов визнав, не заперечував проти його задоволення, а представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав проти його задоволення заперечував та просив відмовити у його задоволенні, оскільки про кошти за наданою до суду розпискою ОСОБА_5 нічого не відомо та він їх від позивачки не отримував.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_9 та відповідачка ОСОБА_7 не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщалися належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ними надано не було. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_9 та відповідача ОСОБА_5 представляють довірені особи. Тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка в апеляційний суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Судом встановлені такі обставини у справі.

01.08.2013 року, між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США на завершення будівництва житлового будинку, на належній їй земельній ділянці, площею 1/2 частини від 0,10 га., яка розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, на строк до 01.08.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_7 в період шлюбу уклала договір позики в інтересах сім'ї, так як, позичені кошти були використані в інтересах сім'ї, саме на завершення будівництва вищевказаного житлового будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягає стягненню борг з відповідачів на користь позивачки у солідарному порядку.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.09.2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, зазначено, що сторони подружніх відносин не підтримують з липня 2013 року. А розписка про отримання коштів складена 01.08.2013 року, таким чином відповідачка ОСОБА_7 ніяк не могла діяти в інтересах сім'ї, враховуючи, що на момент отримання коштів шлюбні відносини між сторонами фактично припинились (а.с. 56).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначеної родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладений договір в інтересах сім`ї то гроші, інше майно, у тому числі гонорар виграш, які були одержані за цим договором є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Частиною ч.4 ст.65 СК України встановлено, що договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержано за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин згідно роз'яснень Верховного Суду України, договір укладений одним із подружжя, створює обов'язки одного із подружжя в разі якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержано за цим договором майно використано, на задоволення потреб сім`ї.

Договір укладений одним із подружжя, за яким майно використане на задоволення потреб сім`ї, а інші потреби не створють обов'язки для іншого с подружжя (справа №6 -55цс 13).

У матеріалах справи, відсутні будь-які належні та допустимі докази, що сума отриманих коштів, використовувалась в інтересах сім`ї, тому ці твердження позивачки безпідставні.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що кошти за спірною розпискою отримані на потреби родини ОСОБА_7, ґрунтуються тільки на тому, що відповідачка ОСОБА_7 на час скланання розписки перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, однак такий висновок є тільки припущенням, та належних доказів що гроші використовувались спільно подружжям в інтересах їх сім'ї матеріали справи не містять, а з розписки вбачається, що кошти отримала лише відповідачка ОСОБА_7 та ставлення до цих обставин відповідача ОСОБА_5 боргова розписка не містить, тому сума боргу підлягає стягненню з ОСОБА_7, оскільки розписку про отримання коштів було складено нею особисто без участі відповідача ОСОБА_5, а тому вважати останього стороною у договорі позики з цих підстав немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п. п. 1,4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості грошових коштів, наданих на завершення будівництва житлового будинку відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан