Справа № 569/1449/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням поданих уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь 611 408 доларів США та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначається, що 01 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7 560 000 грн., що в еквіваленті становить 560 000 доларів США по курсу 13,5 грн. за 1 долар США, які зобов'язався повернути у визначений цим договором строк. Станом на 17 березня 2015 року комерційний курс долара становить 26 грн. за 1 долар США. Позичальник не повернув отримані кошти у визначений договором строк, а саме до 30 вересня 2014 року, чим допустив порушення взятих на себе зобов'язань. Зобов'язання за вказаним договором позики забезпечено порукою. Відповідно до договорів поруки укладених 16 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, за умовами якого у випадку невиконання/неналежного виконання зобов'язання за договором позики, відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Як позичальник, так і поручителі, зобов'язання за договором позики не виконали, в зв'язку з чим ОСОБА_2 03 грудня 2014 року звернулася до них із заявою в якій просила повернути отримані кошти до 15 грудня 2014 року. Дана заява отримана відповідачами 03 грудня 2014 року про, що свідчать їх підписи на самій заяві, однак була останніми проігнорована. Позивач 18 грудня 2014 року звернулася до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вимогою про повернення отриманих коштів з процентами до 02 січня 2015 року. Дана вимога була отримана відповідачами 18 грудня 2014 року про, що свідчать їх підписи на даній вимозі, однак на сьогоднішній день своїх зобов'язань за договором позики вони не виконали.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточненні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задоволити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, до початку розгляду справи подали суду заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Заслухавши пояснення представника позивача, та враховуючи те, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7 560 000 грн., що в еквіваленті становить 560 000 доларів США по курсу 13,5 грн. за 1 долар США.

За умовами договору, відповідно до п. 2 сторони домовились про те, що: а) договір позики є безпроцентним; б) в будь-якому випадку загальна сума позики має бути повернена не пізніше 30 вересня 2014 року; в) в разі неповернення суми позики до 30 вересня 2014 року або часткового неповернення позики, на суму неповернених коштів позичальник сплачує 1,5 % в місяць за користування коштами починаючи з 01 жовтня 2014 року, а також надає договори поруки від дружини ОСОБА_4; матері ОСОБА_5; батька ОСОБА_6; г) якщо сума позики не буде повернута до 30 жовтня 2014 року, позичальник додатково сплачує штраф 0,1 % від суми неповернутих коштів за кожний день прострочення платежів. Відповідно до п 6. договору позики позичальник гарантує повернення суми позики усім своїм майном та майном своїх рідних та близьких (договори поруки).

Статтею 1046 ЦК Українипередбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 524 ЦК України дає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

ОСОБА_3 взяті на себе за договором позики зобов'язання щодо повернення коштів не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 611408 доларів США, що станом на 17.03.2015 року становить 15 896 608 грн. з яких: 560000 доларів США (14 560 000 грн.) - основна заборгованість; 42000 доларів США (1092000 грн.) - проценти за користування коштами; 9408 доларів США (244608 грн.) - штраф.

Згідно довідки виданої АТ "Банк "Фінанси та Кредит" комерційний курс станом на 17 березня 2015 року становить 26 гривень за 1 долар США.

Зобов'язання за договором позики, забезпечено порукою, відповідно до договорів поруки від 16 жовтня 2014 року укладених між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з іншої сторони. За мовами п. 3.3 договорів поруки у випадку невиконання/неналежного виконання зобов'язання за договором позики, відповідачі відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Причому норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до відповідачів із заявою від 03 грудня 2014 року та вимогою від 18 грудня 2014 року про повернення коштів, однак останніми виконання зобов'язання проігнороване та не виконане.

Положенням ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи те, що відповідачами не повернуто отримані кошти у визначений договором строк, чим допущено порушення зобов'язань, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з кожного окремо, солідарно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15896608 гривень по комерційному курсу купівлі доларів США (в еквіваленті 611408 доларів США), станом на 17.03.2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягаю стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача 3654 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 524, 526, 530, 554, 612, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_7 Олександрівни до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 з кожного окремо, солідарно з ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 15896608 (п'ятнадцять мільйонів вісімсот дев'яносто шість тисяч шістсот вісім) гривень по комерційному курсу купівлі доларів США (в еквіваленті 611408 доларів США), станом на 17.03.2015 року та 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Рогозін