справа №482/115/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2015 року

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Гажі О.П.

при секретарі судового засідання Шведової Я.О., участю позивача ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2 та адвоката Біленського А.Г., відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Нова Одеса, справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

23.01.2015 року позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що вона являється спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоноволодимирівка Новоодеського району Миколаївської області, так як проживала з ним однією сім'єю більше 5 років. Зазначила, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва площею 9,68 га.

Посилаючись на те, що відповідач, яка являється рідною донькою померлого, ухилялася від виконання свого обов'язку утримувати престарілого батька, який потребував такої допомоги, позивач на підставі ст.1224 ЦК України, просила суд винести рішення, яким усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач та її представники посилаючись на викладені в позові обставини та правові підстави, що свідчать про факт ухилення відповідачки від виконання свого обов'язку утримувати батька, просили суд позов задовольнити, усунувши відповідачку ОСОБА_4. від права на спадкування по закону після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, просили суд в задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання допитаних в суді свідків, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Цей висновок суду ґрунтується на наступному.

Згідно абзацу другого ч.3 ст.1224 ЦК України, на яку як на правову підставу у своїх заявлених позовних вимогах посилається позивач, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухиляються від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

У відповідності з ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був безпорадному стані.

Виходячи з принципів диспозитивності, рівності прав та обов'язків, змагальності сторін, які беруть участь у розгляді справи, що передбачені ст.ст.10,11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем та її представниками в суді, в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не доведено фактів на які вони посилалися в позові, а саме, як факту перебування спадкодавця ОСОБА_6 в тяжкому безпорадному стані, який потребував утримання, так і не доведено факту ухилення відповідача від виконання дочірнього обов'язку утримувати свого батька та надавати йому допомогу, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог.

Як вбачається з досліджених в суді обставин справи, що підтверджені документами, ІНФОРМАЦІЯ_1, в с. Червоноволодимирівка Новоодеського району Миколаївської області, у віці 68 років, помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, зокрема на земельну ділянку площею 9,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

З досліджених в суді обставин справи вбачається, що ОСОБА_6 не залишив заповіту, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом, в порядку передбаченому главою 86 ЦК України.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 являються його діти(доньки): відповідач ОСОБА_4, яка подала заяву про прийняття спадщини та ОСОБА_7, яка подала заяву до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6

Позивачка ОСОБА_1, може бути спадкоємицею тільки четвертої черги після смерті ОСОБА_6, так як відповідно до рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03.03.2014 року, вона була визнана особою, яка постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6 однією сім'єю з 1980 року по день його смерті і, може бути спадкоємицею тільки у випадку усунення від права на спадкування спадкоємців першої черги та відсутності спадкоємців другої і третьої черги.

З обставин справи вбачається, що відповідач, як дочка спадкодавця ОСОБА_6, подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька і, як спадкоємець першої черги, має право на таке спадкування.

Позивач, відповідно до ст.1258 ЦК України, не має права на спадкування після смерті ОСОБА_6, так як у справі є спадкоємець першої черги - відповідач ОСОБА_4

Позивач, заявляючи позов до відповідача ОСОБА_4 намагається усунути її від права на успадкування після смерті батька.

Відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Даною нормою чітко встановлено, що суб'єкти наступної черги спадкоємців одержують право на спадкування у разі усунення від права на спадкування суб'єктів попередньої черги.

Таким чином, суб'єктам наступної черги спадкоємців і належить право вимоги (право позову) про усунення від права спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач надала свої покази в суді, з яких вбачається, що відповідачка не бачилась зі своїм батьком з 1980 року і до його смерті, не приїздила до нього, не спілкувалася з ним. Заявляла, що ОСОБА_6 перед своєю смертю говорив, що він не хоче знати своїх дітей. Разом з тим, відповідаючи на питання учасників судового розгляду і суду, позивач заявила, що ОСОБА_6 любив своїх дітей, їздив до них, але діти не їздили до нього.

Як на докази в підтвердження своїх свідчень і заявлених позовних вимог, позивач посилалася також на свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Вислухавши в судовому засіданні покази позивача та допитаних свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, суд приходить до висновку, що покази позивача і вищезазначених свідків не доводять тих фактів, з яких би вбачалося, що спадкодавець ОСОБА_6 був тяжко хворим та таким, який потребував матеріальної допомоги, стороннього догляду і, що спадкодавець перебував у безпорадному стані.

Навпаки, із свідчень того ж позивача та свідків вбачається, що ОСОБА_6 був здоровою, самодостатньою, забезпеченою людиною, який отримував пенсію, отримував дохід від земельної ділянки, яку здавав в оренду та навпаки, намагався сам фінансово, грошима, допомагати своїм дітям, в тому числі, відповідачу ОСОБА_4.

Також з показів позивача і свідків вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 потребував не матеріальної допомоги, а спілкування з дітьми. З тих же показів допитаних в суді свідків вбачається, що ОСОБА_6 захворів незадовго до своєї смерті, а до цього був здоровою людиною, не інвалідом.

Стороною позивача в суду не підтверджено факт перебування ОСОБА_6 в тяжкому, безпорадному стані, що потребувало його стороннього догляду, жодним медичним документом, чи висновком лікарсько-консультативної комісії.

Також з показів допитаних в суді вищевказаних свідків, не доводиться факт ухилення відповідачки від виконання нею обов'язку утримувати батька. Не доводять покази свідків і того факту, що відповідачка достовірно знала про хворобу батька, якою він захворів за два місяці до смерті і, що вона знаючи про його хворобу, умисно ухилялася від надання йому допомоги. Крім того, такий факт тяжкої хвороби спадкодавця, перед смертю, стороною позивача також документально в суді не підтверджений.

Суд зазначає, що емоційний стан позивача, її незадоволеність поведінкою відповідача у взаємовідносинах зі своїм батьком ОСОБА_6, самі по собі, не можуть бути достатньою правовою підставою для вирішення питання про усунення відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті батька.

Статтею 1224 ч.5 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Враховуючи, що стороною позивача в суді не доведено і судом не встановлено правових підстав, передбачених ч.4 та ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення відповідачки від права на спадкування, суд приходить до висновку про недоведеність і безпідставність заявленого позову, а тому про необхідність відмови позивачу в задоволені її позову.

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою в задоволені позову, понесені позивачем судові витрати їй не компенсуються.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 179,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю ОСОБА_1 в задоволені її позову до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами які приймали участь у розгляді справи, але не були присутніми при проголошенні судового рішення, протягом десяти днів з моменту одержання копії судового рішення.

Головуючий: