УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Парінової І.К.,Маляренка А.В., Савченко В.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення шкоди внаслідок залиття квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_7 57 855 грн 38 коп. матеріальної та 2000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям його квартири АДРЕСА_1 з квартири відповідачки, розташованої поверхом вище, та 1800 грн вартості складення звіту про оцінку відновлювального ремонту майна.

25 грудня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м. Харкова позов задоволено частково і стягнуто із ОСОБА_7 57 855 грн 38 коп. майнової і 1 000 грн моральної шкоди та 598 грн 55 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11 березня 2015 року рішенням апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з квартири відповідачки, внаслідок чого йому завдано майнову та моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі винною особою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, оскільки акт обстеження не містить вказівки на причини залиття квартири та вину відповідачки.

Проте погодитись з таким рішенням суду апеляційної інстанції не можна, оскільки воно ухвалено з порушенням вимог ст. 213 ЦПК України, без повного та всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та перевірки їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, без виконання усіх вимог цивільного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири НОМЕР_2, а відповідачка є власником квартири НОМЕР_1, розташованої над його квартирою поверхом вище в будинку АДРЕСА_1

Згідно з актом обстеження від 03 грудня 2013 року, складеним начальником дільниці, інженером та майстром дільниці № 29 КП «Жилкомсервіс», залиття квартири позивача відбулось із квартири відповідачки НОМЕР_1 поверхом вище, у зв'язку із халатністю мешканців квартири.

Згідно зі звітом від 04 грудня 2013 року вартість збитку, завданого залиттям квартири, складає 57 855 грн 38 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. ст. 10, 213, 303 ЦПК України щодо повноти та всебічності розгляду справи та не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції і доводів позивача про те, що залиття квартири сталося з вини відповідачки, що підтверджується актом обстеження, та не врахував, що відповідачка не надала доказів на їх спростування.

При цьому, зробивши висновок про відсутність вини відповідачки, оскільки акт обстеження складено з порушенням діючого законодавства, а інших доказів у справі немає, суд не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України та не роз'яснив позивачу права надавати докази, зокрема і шляхом подання клопотання про призначення експертизи, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову, ухвалив помилкове рішення.

Ураховуючи, що такі порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду потрібно скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко