Справа № 638/9493/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

14 травня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, 3 особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - відмовити повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати поруку ОСОБА_1, що встановлена договором поруки №490062479-П від 24.04.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" такою, що припинена.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

щ

Справа № 638/9493/14-ц

Провадження № 2/638/1281/15

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, 3 особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, 3 особа - ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.04.2008 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та фізичною особою - громадянином України - ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490062479 (а.с.5-7).

19.08.2009 року ЗАТ "Альфа-Банк" було приведено у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" назву організаційно-правової форми шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства "Альфа-Банк" в Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк".

Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати позичальникові кредит у сумі 18 440,00 доларів США.

Відповідно до листа № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Отже, ЗАТ "Альфа-Банк" мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті.

Відповідно до умов договору, позичальник ОСОБА_2 зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику ОСОБА_2 кредит у сумі 18 440,00 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_2

В порушення умов договору позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 12.05.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 13 900,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 161 320,21 грн., за відсотками - 3 886,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 45 101,66 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості.

У зв'язку з систематичним порушенням позичальником ОСОБА_2 своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства діючого кредитного договору їй було нараховано неустойку.

Станом на 12.05.2014 року розмір неустойки (пені) становить 144 380,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1 675 597,05 грн.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, розмір неустойки (пені) 64 677,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 750 606,53 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_2, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України 21.04.2008 року позивач та фізична особа - громадянин України - ОСОБА_1 (відповідач) уклали договір поруки № 490062479-П (а.с. 13).

Відповідно до умов договору поруки, відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до умов договору поруки, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором.

На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в сумі 957 028,4 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 161 320,21 грн., по відсотках - 45 101,66 грн., пеня - 750 606,53 грн.

Не погоджуючись із вказаним позовом, відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 21.04.2008 року між відповідачем 1 (ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") та відповідачем 2 (ОСОБА_2) було укладено кредитний договір № 490062479, за умовами якого відповідач 1 надав відповідачу 2 кредитні кошти в сумі 18 440,00 доларів США зі строком повернення до 21.04.2014 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами.

Цільове використання кредиту: придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу № /8 від 04.04.2008 року - CHERY T11 TIGGO, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1, № кузову - НОМЕР_2, тип - легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3, видане 04.04.2008 року ВРЕР № 3 ГУМВСУ, Харків).

Зазначений автомобіль виступав предметом застави з метою забезпечення виконання відповідачем 2 (ОСОБА_2) своїх зобов'язань за кредитним договором (п. 2.11 Кредитного договору).

Крім того, з метою забезпечення виконання відповідачем 2 (ОСОБА_2) своїх зобов'язань за кредитним договором між відповідачем 1 (ПАТ "Альфа-Банк") і позивачем (ОСОБА_1) 21.04.2008 року було укладено договір поруки № 490062479-П, за умовами якого ОСОБА_1 поручився перед відповідачем 1 (ПАТ "Альфа-Банк") за виконання відповідачем 2 (ОСОБА_2) своїх зобов'язань за кредитним договором.

ОСОБА_1 зазначив, що в ході підготовки до судового засідання та вивчення документів, які додані відповідачем 1 (ПАТ "Альфа-Банк") до первісного позову (а саме розрахунку заборгованості за кредитом, позивач (ОСОБА_1) виявив, що з 01.09.2008 року відповідачем 1 (ПАТ "Альфа-Банк") було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом - з 14,5 % до 16,5 %.

Отже, як слідує з розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість відповідачу 2 (ОСОБА_2) за користування кредитними коштами до 01.09.2008 року нараховувалась за процентною ставкою в розмірі 14,5 %, а з 01.09.2008 року - 16,5 % річних.

Відповідно до п. 5.4 Договору поруки, "у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення".

Позивач (ОСОБА_1) не надавав згоди на збільшення обсягу відповідальності боржника (ОСОБА_2).

Серед наданих відповідачем 1 (ПАТ "Альфа-Банк") документах відсутні докази того, що згода позивача (ОСОБА_1) на внесення вказаних змін і доповнень до кредитного договору була отримана і що це питання відповідач 1 (ПАТ "Альфа-Банк") погоджував із позивачем (ОСОБА_1) відповідно до вимог п. 5.4 Договору поруки.

Крім того, в судовому засіданні представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - подано заяву про застосування строків позовної давності до спору між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 за позовом ПАТ "Альфа-Банк", яка обґрунтовується наступним.

Так, зверненням до голови правління ЗАТ "Альфа-Банк" Волкова А.В. (вх. № 22850-23 від 14.04.2009 року позичальник ОСОБА_2, яка залучена як третя особа у справі за первісним позовом, визнала себе неплатоспроможною у виконанні обов'язків згідно договору № 490062479 (про що поручитель ОСОБА_1 довідався тільки після звернення ПАТ "Альфа-Банк" до суду) та передала всі права та обов'язки ОСОБА_1, про що ОСОБА_1 не знав та знати не міг.

Зверненням до в.о. голови правління ЗАТ "Альфа-Банк" Михальо В.В.

(вх. № 50318-23 від 17.09.2009 року позичальник ОСОБА_2 у зв'язку з розлученням попросила переоформити кредит на поручителя ОСОБА_1, у чому їй було відмовлено.

З часу подання позичальником ОСОБА_2 цих звернень до позивача до часу звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Дзержинського районного суду м. Харкова минуло понад 5 років.

Як можна пересвідчитися з розрахунку заборгованості за кредитом, позичальнику ОСОБА_2 надсилалася досудова вимога № 10289-102-б/б від 04.04.2010 року.

З часу надіслання позичальнику ОСОБА_2 цих вимог до часу звернення позивача до Дзержинського районного суду м. Харкова минуло близько 4 років.

07.04.2010 року позивач звертався з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз".

З часу звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" до часу звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Дзержинського районного суду м. Харкова минуло понад 4 роки.

Крім того, у зв'язку з неспроможністю виконання зобов'язань за договором № 490062479 в рахунок погашення заборгованості позичальник ОСОБА_2 31.01.2011 року передала представнику ПАТ "Альфа-Банк" автомобіль CHERY T11 TIGGO, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1, № кузову - НОМЕР_2, тип - легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3, видане 04.04.2008 року ВРЕР № 3 ГУМВСУ, Харків).

Як слідує з вимоги ПАТ "Альфа-Банк" від 16.05.2014 року № 42227-102б/б про дострокове повернення кредиту, загальне прострочення платежу на 12.05.2014 року складає 1664 дні, що складає більш як 4,5 роки.

В той же час вимога ПАТ "Альфа-Банк" про стягнення заборгованості була заявлена 28.05.2014 року.

Враховуючи, що загальна позовна давність ЦК України встановлена тривалістю у три роки, представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - просив суд застосувати до спору за позовом ПАТ "Альфа-Банк" позовну давність і в позові ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 (третя особа ОСОБА_2) про стягнення заборгованості відмовити.

Представник позивача за первісним позовом, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих документів, позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі.

Третя особа за первісним позовом ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 первісний позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити; позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив їх задовольнити.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.

21.04.2008 року між ЗАТ "Альфа-Банк" (найменування якого 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства "Альфа-Банк" в Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк"), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490062479, за умовами якого ПАТ "Альфа-Банк" надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 18 440,00 доларів США зі строком повернення до 21.04.2014 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами.

Цільове використання кредиту: придбання Транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу № /8 від 04.04.2008 року - CHERY T11 TIGGO, 2008 року випуску, колір - сірий, державний номер - НОМЕР_1, № кузову - НОМЕР_2, тип - легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3, видане 04.04.2008 року ВРЕР № 3 ГУМВСУ, Харків).

Зазначений автомобіль виступав предметом застави з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором (п. 2.11 Кредитного договору).

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник ОСОБА_2 зобов'язувалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

ПАТ "Альфа-Банк" свої зобов'язання за договором виконав, надавши позичальнику ОСОБА_2 кредит у сумі 18 440,00 доларів США.

В порушення умов договору позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 12.05.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 13 900,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 161 320,21 грн., за відсотками - 3 886,25 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 45 101,66 грн.

У зв'язку з систематичним порушенням позичальником ОСОБА_2 своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства діючого кредитного договору їй було нараховано неустойку. Розмір неустойки (пені) 64 677,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 750 606,53 грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ "Альфа-Банк" і ОСОБА_1 21.04.2008 року було укладено договір поруки № 490062479-П, за умовами якого ОСОБА_1 поручився перед ЗАТ "Альфа-Банк" за виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до умов договору поруки, ОСОБА_1 як поручитель поручається за виконання позичальником ОСОБА_2 обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до умов договору поруки, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручитель перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

ПАТ "Альфа-Банк" наголошує, що позичальник ОСОБА_2 не виконує належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного внесення платежів, передбачених умовами кредитного договору.

Виходячи з розрахунку заборгованості за кредитом, з 01.09.2008 року ПАТ "Альфа-Банк" було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом - з 14,5 % до 16,5 %.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 в обґрунтування вимог зустрічного позову, вказує на те, що він як поручитель за договором поруки № 490062479-П від 21.04.2008 року не надавав згоди на збільшення основного зобов'язання за кредитним договором № 490062479 від 21.04.2008 року та навіть не був повідомлений про таке збільшення.

За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, установлення (збільшення розміру) неустойки, тощо.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, "припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим".

В п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 27.09.2012 року № 10-1393/0/4-12 наголошується: "До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки, встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком".

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-73цс12 в постанові від 18.06.2012 року та у справі № 6-172цс12 від 20.02.2013 року.

В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року № 6-160цс13 Верховний Суд України дійшов до таких висновків: "згідно із частиною першою статті 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін".

Як наголошує ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, "рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України".

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки у відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути в майбутньому.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2008 року ПАТ "Альфа-Банк" в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки кредитного договору № 490062479 від 21.04.2008 року з 14,5 % до 16,5 %.

Пункт 5.4 договору поруки встановлено, що "у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення".

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про згоду поручителя на зміни у кредитному договорі щодо збільшення процентної ставки.

Не свідчить про фактичну згоду відповідачки як поручителя на збільшення розміру її відповідальності у майбутньому і положення п. 2.1 Договору поруки, оскільки положення вказаного договору не місять інформації про те, що така зміна умов кредитного договору повинна була здійснюватися без повідомлення поручителя і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін.

З вищенаведеного випливає, що кредитні зобов'язання були змінені зі збільшенням об'єму відповідальності без згоди поручителя за відсутністю в договорі вказівки на те, що такі зміни можливі без повідомлення поручителя.

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.11.2011 року (справа №6-67цс11).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку що зміна розміру процентної ставки без згоди поручителя є недопустимою.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що банком не було отримано згоди поручителя на збільшення процентної ставки за кредитним договором № 490062479 від 21.04.2008 року, враховуючи положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд вбачає наявність достатніх правових підстав для визнання припиненим договору поруки № 490062479-П від 21.04.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" та ОСОБА_1, що зумовлює необхідність задоволення зустрічного позову і унеможливлює задоволення вимог первісного позову ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, як до поручителя за договором кредиту № 490062479 від 21.04.2008 року про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, виходячи з наявних у справі матеріалів суд вважає, необхідним застосувати до спору між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 за позовом ПАТ "Альфа-Банк" позовну давність.

Як наголошує ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлює, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що ПАТ "Альфа-Банк" довідався про неплатоспроможність Позичальника ОСОБА_2 ще в квітні 2009 року, коли Позичальник ОСОБА_2 визнала себе неплатоспроможною у виконанні обов'язків згідно договору № 490062479.

Зверненням до в.о. голови правління ЗАТ "Альфа-Банк" Михальо В.В.

(вх. № 50318-23 від 17.09.2009 року) позичальник ОСОБА_2 у зв'язку з розлученням попросила переоформити кредит на поручителя ОСОБА_1, у чому їй було відмовлено.

З часу подання позичальником ОСОБА_2 цих звернень до позивача до часу звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Дзержинського районного суду м. Харкова минуло понад 5 років.

Як можна пересвідчитися з розрахунку заборгованості за кредитом, позичальнику ОСОБА_2 досудова вимога № 10289-102-б/б надсилалася ще 04.04.2010 року.

07.04.2010 року ПАТ "Альфа-Банк" звертався з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз".

З часу звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський фінансовий союз" до часу звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Дзержинського районного суду м. Харкова минуло понад 4 роки.

Як слідує з вимоги ПАТ "Альфа-Банк" від 16.05.2014 року № 42227-102б/б про дострокове повернення кредиту, загальне прострочення платежу на 12.05.2014 року складає 1664 дні, що складає більш як 4,5 роки.

В той же час вимога ПАТ "Альфа-Банк" про стягнення заборгованості була заявлена до ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 28.05.2014 року.

В ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України наголошується, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Виходячи з викладеного, суд застосовує до спору між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 за первісним позовом ПАТ "Альфа-Банк" позовну давність, що є підставою для відмови у позові ПАТ "Альфа-Банк".

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у задоволенні первісного позову, судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, відносяться на його рахунок.

У зв'язку із задоволенням зустрічного позову, судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, відносяться на рахунок відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 266, 267, 559 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - відмовити повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати поруку ОСОБА_1, що встановлена договором поруки № 490062479-П від 24.04.2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" такою, що припинена.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя: