Провадження № 2/752/214/15
РІШЕННЯ

Іменем України

02.03.2015 Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Калініченко Л.С., при секретарі Хмарук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі - продажу майнових прав,

в с т а н о в и в:

в листопаді 2014 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про захист прав споживача та стягнення пені за договором купівлі - продажу майнових прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №601/РН-К, 04.07.2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №601/РН-К від 05.03.2013 року.

Сторони погодили, що відповідач продає, а позивач придбає майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку №1, вартість майнових прав становить 716 016,29 грн., виходячи з розрахунку 10 250,77 грн. за 1 кв. м.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за договором виконав належним чином, проте відповідач свої зобов'язання перед позивачем, згідно з умовами договору по спорудженню об'єкта будівництва не виконав, в експлуатацію його не ввів, чим порушує права позивача щодо строків виконання робіт.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" пеню за прострочення виконання зобов'язань, яка станом на листопад 2014 року складає 22 124,40 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та заяві від 08.01.2015 року.

Представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог повністю, оскільки прийняті на себе відповідачем зобов'язання не є грошовими, а пеня за правовою природою є неустойкою, що забезпечує виконання саме грошового зобов'язання. Також вказав, що ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" перенесено термін введення будинку в експлуатацію виключно з обставин, які спрямовані на забезпечення його нормального функціонування, з огляду на що відсутній повний склад цивільного правопорушення.

Врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що 05.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №601/РН-К.

04.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав №601/РН-К.

Відповідно до п. 1.1. Договору купівлі-продажу майнових прав № 601/РН-К ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" продає ОСОБА_1 майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку №1, а позивач придбає їх.

Згідно з п. 1.4. Договору купівлі-продажу майнових прав № 601/РН-К ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" зобов'язана передати громадянці ОСОБА_1 майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а позивач прийняти їх.

Передача та приймання майнових прав здійснюється після отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевого розрахунку за кінцево збудовану площу.

Відповідно до п.6.1. Договору купівлі-продажу майнових прав №601/РН-К компанія ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" виступає у вказаному договорі як продавець та приймає на себе зобов'язання перед покупцем вчинити дії, направлені на спорудження об'єкта з визначеними характеристиками, зокрема кінцевим строком введення в експлуатацію в ІV кварталі 2013 року.

Як вбачається із платіжних доручень та з Довідки №601/4 від 07.11.2014 року, позивачем ОСОБА_1, на виконання умов 3.1. Договору, було сплачено відповідачеві суму вартості майнових прав на квартиру в розмірі 702 117,03 грн., що відповідає 68,494 кв.м. Решту вартості майнових прав на квартиру, що залишились не оплаченими (окрім оплачених), відповідно до п. 3.2. Договору купівлі-продажу майнових прав №601/РН-К, позивач повинен сплатити після обмірів БТІ м. Києва на підставі даних технічного паспорту на квартиру за ціною майнових прав у перерахунку на 1 кв.м., яка діяла на момент здійснення Покупцем останнього поточного платежу за Договором.

Як встановлено з Листа Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" №04436/0/2-14 від 08.09.2014 року та з Листа Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" №04902/0/2-14 від 02.10.2014 року житловий будинок №1 за адресою АДРЕСА_1, в експлуатацію не введено.

Як зазначив позивач, та не спростовано відповідачем, на час звернення до суду з даним позовом, Публічне акціонерне товариство "Холдингова компанія "Київміськбуд" не здійснило передачу майнових прав за Актом приймання-передачі майнових прав та будинок в експлуатацію введено не було.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін.

Положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Однак відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного виконання відповідачем зобов'язання, щодо введення в експлуатацію у строк передбачений п.6.1. Договору купівлі-продажу майнових прав за №601/РН-К від 05.03.2013 року, а саме у ІV кварталі 2013 р. каркасно-монолітного житлового будинку на 24 поверхи за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку №1, щодо отримання стосовно нього Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта, а також стосовно відсутності вини відповідачу у порушенні свого зобов'язання за Договором купівлі-продажу майнових прав № 601/РН-К від 05.03.2013 року.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про несвоєчасне і неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, передбачених Договором купівлі-продажу майнових прав № 601/РН-К, щодо введення в експлуатацію у ІV кварталі 2013р. каркасно-монолітного житлового будинку на 24 поверхи за адресою: АДРЕСА_1, у житловому будинку №1 зокрема, й прострочення строку введення в експлуатацію об'єкта - житлового будинку на 309 днів, станом на день подання позову.

Разом з цим положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому відповідно до п. 4.2. Договору купівлі-продажу майнових прав № 601/РН-К, за неналежне виконання своїх зобов'язань відповідач сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання. Загальна сума неналежно виконаного зобов'язання відповідача перед позивачем складає 716 016, 29 грн.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що фактично оплачена позивачем вартість майнових прав на квартиру у новобудові становить 702 117,03 грн.

Відповідно, сума зобов'язання, яке на себе взяв позивач, згідно з Договором, дорівнює вартості майнових прав позивача на квартиру у новобудові, що становить 716 016, 29 грн, а 0,01 % від вказаної суми становить 71,60 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, вбачається, що пеня нараховується за кожен день прострочення виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення пені, нарахованої в розмірі 22 124,40 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідача про те, що встановлена в п. 4.2 укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу майнових прав №601/РН-К штрафна санкція не відповідає чинному законодавству та суперечить визначенню пені не приймаються судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідачем не надано суду доказів того, що останній звертався до суду з вимогами щодо визнання договору в частині встановлення санкції за порушення зобов'язань недійсним. Таким чином, вказане положення Договору є чинним та діє станом на час розгляду справи.

Також, посилання відповідача на те, що встановлена п. 4.2. Договору санкція не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки встановлює відповідальність, щодо грошових зобов'язань, а тому не може застосована до спірних правовідносин не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України:

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

4. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Згідно з приписами наведеної норми сторони є вільними при укладенні договору, виборі контрагента та у визначені умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Доводи відповідача про те, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення пені за неналежне виконання зобов'язання, оскільки стягнення пені можливе лише за невиконання грошового зобов'язання, суд відхиляє, зважаючи на те, що ці доводи суперечать положенням ст. ст. 509, 546, 549 ЦК України, відповідно до яких неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання будь-якого, а не тільки грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, зазначені обставини не можуть прийматися судом до уваги, як підстава для відмови в задоволенні повних вимог.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі - продажу майнових прав, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 611, 629 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про захист прав споживача та стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (, місцезнаходження м. Київ, вул. Суворова, 4/6) на користь ОСОБА_1 (і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 03191, АДРЕСА_3) пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 22 124,40 (двадцять дві тисячі сто двадцять чотири) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя