Справа №718/300/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року м. Кіцмань

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за скаргою ОСОБА_1 на постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із даною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі вироку Кіцманського районного суду 04.11.2013 року він отримав виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 539 гривень завданої злочином майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди. 24.12.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Кіцманського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Постанови державного виконавця отримав 06.02.2015 року. Йому відомо, що боржник має постійне місце проживання, періодичний заробіток, працює по найму і є працездатним. Вважає дії державного виконавця неправомірними, просив зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження з підстав, передбачених ст.ст. 11, 32, 47, 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник звернувся із письмовою заявою про підтримання заявлених по скарзі вимог та розгляд справи без його участі.

Представник ВДВС подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що вироком Кіцманського районного суду від 03.10.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 539 гривень у відшкодування майнової шкоди та 5000 гривень моральної шкоди.

04.11.2013 року на виконання вказаного судового рішення видані виконавчі листи.

Постановами державного виконавця від 11.12.2013 року відкриті виконавчі провадження за № 41174802 та за № 41175307. Вказані виконавчі провадження постановами державного виконавця від 17.12.2013 року приєднано до зведеного виконавчого провадження № 45375219.

15.01.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За інформацією Реєстраційної служби Кіцманського РУЮ 07.11.2014 року у боржника відсутнє нерухоме майно.

ОСОБА_4 державного виконавця від 24.12.2014 року майна у приватній власності боржника, на яке можливе звернення стягнення, на час перевірки не виявлено.

Постановами від державного виконавця від 24.12.2014 року виконавчі документи повернуто стягувачеві згідно ОСОБА_4 державного виконавця від 24.12.2014 року.

Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції).

Виконання рішення суду чи судового наказу в цивільній справі здійснюється відповідно до статей 367-389 Цивільного процесуального кодексу, Закону «Про виконавче провадження», Інструкції Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року N 74/5 та інших правових актів.

ОСОБА_4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави повернення виконавчого документа, зокрема: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1). Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст.47).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч.5 ст.47).

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч.1 ст.52 Закону).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (ч.2 ст.52 Закону).

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються (ч.3 ст.52 Закону).

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (ч.4 ст.52 Закону).

У першу чергу, стягнення звертається на грошові кошти, які належать боржнику (готівка або гроші в банківських і фінансових установах), потім - на рухоме майно (меблі, побутова техніка, автотранспорт), потім - на нежитлове нерухоме майно, і лише в останню чергу - на житло.

З метою своєчасного й повного виконання рішень майнового характеру державний виконавець має провести наступні дії: 1) направити запити: до податкової інспекції - для визначення розміру доходів боржника і місця його роботи, чи є боржник суб'єктом підприємницької діяльності, інформації про його розрахункові рахунки; до реєстраційної палати або реєстратору держадміністрації - визначення, чи є боржник суб'єктом підприємницької діяльності, які його види діяльності й місце реєстрації; в ДАІ, інспекцію державного технічного нагляду і державну реєстраційну службу - для виявлення зареєстрованого за боржником автотранспорту, сільськогосподарської техніки і нерухомості; до органів місцевого самоврядування - про виділення земельної ділянки, видачу дозволу на проведення підприємницької діяльності; до органів реєстрації актів цивільного стану громадян - визначення шлюбних зв'язків з метою, в подальшому, виявлення й звернення стягнення на спільне майно подружжя; до обласного адресного бюро при УМВС - щодо адреси реєстрації боржника; до органів Пенсійного фонду і Центру зайнятості - про перебування боржника на обліку; 2) направити до всіх центральних банківських і фінансових установ постанову про арешт грошових коштів боржника; 3) направити письмові виклики боржника до органу виконавчої служби для надання пояснень, а у випадку ігнорування ним вимог виконавця накласти на нього штрафні санкції і винести постанову про примусовий привід боржника органами УМВС; 4) перевірити майновий стан боржника за місцем його реєстрації, фактичного мешкання або знаходження його нерухомості.

З матеріалів виконавчих проваджень не вбачається і судом не встановлено, що державним виконавцем виконані вимоги вищезазначених норм Закону.

ОСОБА_4 ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вказує заявник, і це не спростовано особою, рішення якої оскаржується, стягував отримав копію оскаржуваної постанови 06.02.2015 року.

За вищенаведеного доводи заявника обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновляє його порушені права чи свободи.

Враховуючи наведене, ст.ст. 2, 6, 11, 17, 18, 19, 25, 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції ОСОБА_3 при винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 грудня 2014 року у виконавчих провадженнях № 41175307 та № 41174802, та зобовязати відділ державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції відновити виконавчі провадження по виконавчих документах № 718/2439/13-к від 04.11.2013 року.

Ухвала підлягає оскарженню. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу винесено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: