Справа №517/356/14-ц
Провадження №2/498/13/15
05 травня 2015 року Великомихайлівський районний суд Одеської області
в складі : головуючого судді Теренчук Н.С.,
при секретарі Іванову І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом сумісної власності подружжя та визнання права власності, -
28 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною вимогою до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом сумісної власності подружжя та визнання права власності. Після уточнення позовних вимог просила суд визнати домоволодіння № 46, загальною площею 218 кв.м., житловою площею 33.1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 46, загальною площею 218.0 кв. м, житловою площею 33.1 кв.м, яке складається: з житлового будинку «А» площею 43.1 кв.м; сіни «а» площею 29.3 кв.м; літня кухня «Б» площею 32.0 кв.м; сарай «б» площею 22.7 кв.м; сарай «В» площею 24,8 кв.м; сарай «Д» площею 2.0кв.м; сарай «Г» площею 18.7 кв.м; огорожа «1» площею 77.1 кв.м; ворота «2» площею 4.9 кв.м; хвіртка «З», замощення «І» площею 37,4кв.м, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 46, загальною площею 218.0 кв. м, житловою площею 33.1 кв.м, яке складається: з житлового будинку «А» площею 43.1 кв.м; сіни «а» площею 29.3 кв.м; літня кухня «Б» площею 32.0 кв.м; сарай «б» площею 22.7 кв.м; сарай «В» площею 24,8 кв.м; сарай «Д» площею 2.0 кв.м; сарай «Г» площею 18.7 кв.м; огорожа «1» площею 77.1 кв.м; ворота «2» площею 4.9 кв.м; хвіртка «З», замощення «І» площею 37,4 кв.м, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1; визнати порядок виконання рішення суду шляхом скасування рішення про реєстрацію права власності у Реєстраційній службі по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на домоволодіння № 46, загальною площею 218.0 кв. м, житловою площею 33.1 кв.м, яке складається; з житлового будинку «А» площею 43.1 кв.м; сіни «а» площею 29.3 кв.м; літня кухня «Б» площею 32.0 кв.м; сарай «б» площею 22.7 кв.м; сарай «В» площею 24.8 кв.м; сарай «Д» площею 2.0 кв.м; сарай «Г» площею 18.7 кв.м; огорожа «1» площею 77.1 кв.м; ворота «2» площею 4.9 кв.м; хвіртка «З», замощення «І» площею 37.4 кв.м, та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, та проведенням реєстрації права власності на це майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках по 1/2 за кожним; зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, не чинити перешкод ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, в користуванні, володінні та розпорядженні належної їй 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 22 грудня 1995 року було укладено шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який було зареєстровано Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 27. В 2013 році шлюб між позивачкою і відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області 24 липня 1996 року. Крім цього на майно, а саме: домоволодіння загальною площею 218 кв.м , житловою площею 33,1 кв.м, яке складається: з житлового будинку лит. «А» площею 43,1 кв. м., сіни «а» площею 29,3 кв. м.; літня кухня «Б» площею 32,0 кв. м.; сарай «б» площею 22,7 кв.м; сарай « В» площею 24,8 кв. м.; сарай «Д» площею 2,0 кв. м., сарай « Г» площею 18,7 кв. м.; огорожа «1» площею 77,1 кв. м.; ворота «2» площею 4,9 кв. м. ; хвіртка «3» замощення «1» площею 37,4 кв. м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 у відповідності до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 21.11.2005 року виданого Виконавчим комітетом Затишанської селищної ради, яке зареєстроване Державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером № 12856321, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.11.2005 року. На даний час позивачка з сином проживає у вищезазначеному будинку , утримує його в належному стані та оплачує комунальні послуги, оскільки відповідач з липня 2011 року з ними не мешкає. Отже у зв'язку з тим, що будинок, розташований по АДРЕСА_1 був набутий під час шлюбу, тому дане нерухоме майно повинно бути визнано спільною сумісною власністю подружжя.
Через канцелярію суду від позивачки надійшла заява, в якій вона просила свої уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судовими повістками, про поважні причини неявки суд не повідомив. За письмової згоди позивача та згідно ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований 22 грудня 1995 року Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області, актовий запис №27. Данний шлюб було розірвано 18.12.2013 року на підставі рішення Фрунзівського районного суду Одеської області.
Від указаного шлюбу у сторін є повнолітній син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно із ч.3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, накопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належне подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
В судовому засіданні встановлено обсяг та вартість майна спільно нажитого майна, наявного під час припинення спільного ведення господарства.
Житловий будинок АДРЕСА_1, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2, виданого 21.11.2005 року виконавчим комітетом Затишанської селищної ради, частка 1/1. На підставі вказаного свідоцтва домоволодіння зареєстроване як житловий будинок Фрунзівським бюро технічної інвентаризації і записане у реєстрову книгу №9, номер запису 1187, а також внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером майна 12856321, що підтверджено витягом з цього Реєстру номер 9009037 від 21 листопада 2005 року.
Згідно п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно висновку незалежної оцінки вартості нерухомого майна, складеного 09 грудня 2013 року ПП « Експертна Оцінка Майна», оціночна вартість вказаного домоволодіння складає 257900 грн.
Так, в судовому засіданні була встановлена та обставина, що житловий будинок АДРЕСА_1 був придбаний сторонами під час шлюбу, а отже є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи встановлену законодавством презумпцію рівності часток кожного з подружжя у праві їх спільної сумісної власності, а також те, що сторони по справі не оспорюють рівність своїх часток, позовних вимог про збільшення своєї частки жоден з подружжя не заявляв, суд при розподілі майна виходить з того, що їх частки є рівними.
Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині домоволодіння АДРЕСА_1 підлягають до задоволення.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання ОСОБА_2, не чинити позивачці перешкод у користуванні володінні та розпорядженні належної позивачці 1/2 частини домоволодіння, суд вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України, ст..391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з вимогами ст.ст.16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
За правилами ст.383 ЦК України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.
Однак, зі змісту заявлених позовних вимог не вбачається будь-яких перешкод ОСОБА_1 володіти та користуватися належним їй на праві власності майном, оскільки в позовній заяві вказано, що позивачка на даний час проживає в спірному домоволодінні, тому суд вважає, що дані вимоги є передчасними, так як позивачем не було наведено фактів, а до матеріалів справи не було додано жодних доказів, щодо наявності порушених прав. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Також, що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання порядку виконання рішення суду шляхом скасування рішення про реєстрацію права власності у Реєстраційній службі по Фрунзівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на домоволодіння АДРЕСА_1 та проведенням реєстрації права власності на це майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках по 1/2 за кожним, суд вважає їх передчасними, так як суду не було надано доказів про порушення даного права позивача. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог також необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.60, 70, 71, СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об'єктом сумісної власності подружжя та визнання права власності - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_2 право власності 1/2 частину домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Великомихайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.С.Теренчук