УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в його приватній власності перебуває земельна ділянка площею 340 кв. м. для обслуговування квартири АДРЕСА_1 та визначено межі цієї земельної ділянки, однак ОСОБА_5, захопивши 15 жовтня 2011 року частину цієї ділянки, демонтувала стару огорожу та встановила нову з бетонним фундаментом на частині його (позивача) земельної ділянки.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 квітня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлену нею огорожу на проміжку 9,0 (дев'ять) метрів на земельній ділянці на АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4, навпроти межі Г-В згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 25 квітня 1996 року, виданого на ім'я ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив з того, що висновками судової земельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17 квітня 2014 року № 3045 та додаткової земельно-технічної експертизи від 31 березня 2015 року № 3010 встановлено, що земельна ділянка позивача межує з земельною ділянкою відповідача на проміжку 9,0 метрів (межа Г-В згідно з державним актом від 25 квітня 1996 року), хоча у фактичному користуванні ОСОБА_4 знаходиться земельна ділянка дещо меншого розміру:зокрема, з довжиною по межі Г-В 8,58 метри.

На земельній ділянці позивача на відстані 60-90 см від межі Г-В знаходиться гараж позивача.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що між межею земельної ділянки відповідача і тильною стіною гаража позивача мав би бути прохід шириною 60-90 см, який відсутній, оскільки відповідач, помилково вважаючи, що межа її земельної ділянки повинна проходити по стіні цього гаражу, встановила спірну огорожу таким чином, що вище згаданий прохід відсутній, зайнявши у вказаний спосіб 6 (шість) кв. м земельної ділянки (розмірами по периметру 8,54 м; 0,9 м; 8,58 м; 0,6 м), яка згідно з державним актом від 25 квітня 1996 року на праві власності належить позивачу.

Доводи касаційної скарги щодо безпідставності висновку про самовільне встановлення огорожі та вину відповідача у порушенні прав позивача спростовуючись матеріалами справи, оскільки будь-яких доказів того, що їй надавався дозвіл на встановлення спірної огорожі, відповідачем до суду подано не було, а відтак встановлення цієї огорожі є самовільним.

Так, відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Доводи представника відповідача щодо порушення апеляційним судом норм процесуального права та невідповідність рішення апеляційного суду нормам процесуального права спростовані матеріалами справи, оскільки колегією суддів апеляційного суду у мотивувальній частині рішення наведено дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, наведено їх юридичну оцінку та визначено відповідно до них правовідносини, а також надано оцінку всім доказам у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова