АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Побірченко Т.І., Соколової В.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського РНО Апишкова З.І. про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно;

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 20.05.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського РНО Апишкова З.І. про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що відмовляючи у позові про тлумачення заповіту суд виходив з того, що заповіт є зрозумілим та додаткового тлумачення не потребує, але заповідаючи спадкове майно, спадкодавець мав намір поділити його між спадкоємцями у певних частках, про що свідчить заповіт, та дав про це чітке розпорядження, як щодо розміру часток, так і кола спадкоємців. Зважаючи на те, що після закінчення договору про вклад грошові кошти (вклад та нараховані проценти) повертались на поточний рахунок ОСОБА_8 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1, відповідно, у заповіті мав би бути вказаний поточний рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказане підтверджується тим, що спадкодавець укладала і інші договори про вклад від 30.11.2012 та від 30.05.2013 з такими ж умовами.

На момент укладення заповіту 06.04.2011 договір про вклад від 28.02.2011 був чинним, що свідчить про волевиявлення спадкодавця заповісти спадкове майно та кошти, які були на вкладному рахунку № НОМЕР_3 спадкоємцям в частинах, визначених заповітом.

В заповіті вказано розпорядження не лише щодо тільки вкладного рахунку, а і щодо договору, який є обов'язковим для виконання сторонами в усіх його частинах.

Виконання всіх умов договору підтверджується платіжним дорученням від 28.02.2011 про безготівкове зарахування коштів на депозит та меморіальним ордером від 28.02.2011 про виплату коштів за депозитом.

Щодо посилання приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишкової З.І. щодо того, що померлою до дня смерті не було складено новий заповіт то апелянт вказує на те, що спадкодавець ОСОБА_8 постійно укладала нові договори про вклад після закінчення терміну дії попереднього договору, що підтверджується аналогічними договорами про вклад від 30.11.2012 та від 30.05.2013 з такими ж умовами. Тому, оскільки в кожному з договорів про вклад, укладених ОСОБА_8, обов'язковою умовою повернення депозитних коштів було повернення коштів саме на поточний рахунок вкладника № НОМЕР_1, то спадкодавцем в заповіті було зроблене розпорядження щодо Договору про вклад від 28.02.2011 з обов'язковим виконанням всіх умов Договору.

Відповідно до довідки наданої Банком на запит приватного нотаріуса у померлої, як клієнта Банку було два поточних рахунки № НОМЕР_4 від 21.04.2008 та № НОМЕР_1 від 13.05.2009, тому воля спадкодавця щодо належних їй коштів підтверджується і тим, що в кожному випадку у Договорах про вклад поточним рахунком на який Банк зобов'язувався повертати вклад був саме № НОМЕР_1 від 13.05.2009.

Разом з тим, оскільки на момент укладання заповіту кошти перебували на вкладному рахунку № НОМЕР_3 то і заповідальне розпорядження не могло бути здійснене щодо поточного рахунку вкладника № НОМЕР_1, оскільки відповідно до виписки банку на момент укладення заповіту кошти на ньому були відсутні.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримала подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_10 заперечували проти поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського РНО Апишкова З.І.в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Причини неявки ОСОБА_6, третя особа суду не повідомили. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 06.04.2011 року ОСОБА_8 було складено заповіт, згідно якого нею було зроблено розпорядження наступного змісту: «Належний мені грошовий вклад з відповідними відсотками, компенсаціями та індексаціями, що зберігаються в ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на вкладному рахунку № НОМЕР_3, згідно Договору про вклад від 28.02.2011р., я заповідаю: 1/2 частку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/4 частку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та 1/4 частку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3». Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Київської області Апишковою З.І.

Із наданих ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відомостей вбачається, що депозитний рахунок № НОМЕР_3 закрито згідно п.1.3 договору про вклад «Класичний», в якому зазначено, що строк розміщення вкладу складає 3 місяці.

Із руху коштів по поточному рахунку № НОМЕР_1, на який були перераховані грошовий вклад та проценти після закінчення дії договору вбачається, що в подальшому останні використовувались ОСОБА_8 на власний розсуд, як і грошові кошти, що надходили на поточний рахунок № НОМЕР_2, відкритий ще 13.05.2009р. (а.с.115-118).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 померла, відкрилась спадщина після її смерті.

Позивачі просять розтлумачити заповіт померлої ОСОБА_8 від 06.04.2011 року, щодо її розпорядження вкладом у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 право власності на грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку ОСОБА_8 у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_2 в частках визначених у заповіті, а саме: за ОСОБА_4 - 1/2 суму вкладу, за ОСОБА_2 - 1/4 суми вкладу, за ОСОБА_6 - 1/4 суми вкладу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 та ОСОБА_6 позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України.

Відповідно до ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення і місту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Правомірним та обґрунтованим, на думку колегії суддів, є висновок суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для тлумачення заповіту. Суд обґрунтовано виходив з того, що останній є зрозумілим та додаткового тлумачення не потребує.

Не потребує складений заповіт тлумачення, визначеного позивачами таким чином, що дія заповіту розповсюджується на грошові кошти, які надійшли на поточний рахунок після закінчення дії депозитного договору і тому, грошові кошти розміщені на поточному рахунку є спадковим майном визначеним у заповіті від 06.04.2011р.

Слід зазначити про те, що розпорядження заповідача визначене у заповіті від 06.04.2011р. є чітким, та розповсюджуються лише на кошти, що знаходились на вкладному рахунку НОМЕР_5, згідно Договору про вклад від 28.02.2011р.

Кошти, що розміщені на поточному рахунку не охоплюються розпорядженням заповідача.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що не підлягають задоволенню вимоги позивачів про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам.

Отже, твердження апелянта про невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: