Справа № 263/3944/15-ц
Провадження №2/263/1513/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., при секретарі Чертовій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником АДРЕСА_1 на підставі договорів дарування. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 12.09.1995 року , але з 1999 року в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, речі відповідача у квартирі відсутні, місце його перебування не відомо. У добровільному порядку відповідач не припинив свою реєстрацію у квартирі, чим порушує права позивача, як власника квартири, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволені позов та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.

Представник позивача в судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала позовні вимоги та надала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, наполягала на задоволенні позову, зазначила, що позивач власник квартири, відповідач понад п'ятнадцять років в квартиі не проживає та не є її власником.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є матір'ю позивачки, відповідач є її племінником, який у 1999 році виїхав із спірної квартири нібито до м.Москви, з того часу не з'являвся у спірній квартирі, речей його не має, комунальні послуги сплачує позивач, яка є власником квартири на підставі договорів дарування.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він понад 40 років був головою житлово-будівельного кооперативу у будинку, де розташована квартира позивача, тому знайом із усіма жильцями будинку, є сусідом позивачки, відповідач у спірній квартирі вже багато років не проживає, його речі відсутні, витрати по утриманню квартири сплачує позивач.

З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обов'язки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 06.09.2008 року виданого Приморськми відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_7 та узяла прізвище чоловіка ОСОБА_1.

Судом встановлено, що позивач є власником АДРЕСА_1 на підставі договорів дарування від 21.10.2005 року та від 17.11.2005 року, нотаріально посвідчених та про що проведено реєстрацію права власності у БТІ м.Маріуполя на зазначену квартиру на ім'я позивача та видано витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно 27.10.2005 року та 15.12.2005 року .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 власником квартири зазначено позивача ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище позивача), загальна площа квартири складає 61 кв.м., житлова 42,7 кв.м. , квартира складається з трьох жилих кімнат.

Згідно довідки Жовтневого РВ ГУ в Донецькій області Державної міграційної служби України від 07.04.2015 року № 25-2109 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 12.09.1995 року.

Відповідно до акту, складеного ЖБК «50 років СРСР» у АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, який з 1999 року не проживає у зазначеній квартирі .

Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд тв. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні"

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад п'ятнадцять років у спірній квартирі не проживає, права власності на квартиру не має, втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.І.Скрипниченко