У Х В А Л А

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року за його матір'ю, ОСОБА_5, визнано право власності на 27/50 (54/100) частин житлового будинку АДРЕСА_1 та поділено цей будинок на дві квартири, зокрема квартира № 1 виділена ОСОБА_5, а квартира № 2: ОСОБА_6 (39/100 частин) та ОСОБА_7 (7/100 частин). Після смерті ОСОБА_5 квартиру № 1 успадкував позивач, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подарували свої частини житлового будинку ОСОБА_4 У подальшому ОСОБА_4 прибудувала до своєї частини будинку прибудову (літери «а-2» та «а-3»), право власності на яку визнано за нею рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року.

Посилаючись на те, що йому виділена площа у спірному житловому будинку у розмірі 35,9 кв. м, що не відповідає його частині у спірному житловому будинку з урахуванням прибудови, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визнати за ним право власності на 54/100 частини зазначеного житлового будинку та поділити цей будинок в натурі, припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок, стягнути з нього на користь відповідача компенсацію у розмірі 2 932 грн. 20 коп. за виділення в натурі додаткового приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що для визначення варіантів поділу житлового будинку в натурі необхідні спеціальні знання, однак висновок судової будівельно-технічної експертизи від 23 вересня 2013 року не може бути належним доказом, оскільки у ньому не враховано весь обсяг нерухомого майна в домоволодінні, а повторної чи додаткової судової експертизи сторони не заявляли.

Апеляційний суд погодився із мотивами та висновками районного суду, посилаючись при цьому на те, що у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 23 вересня 2013 року запропоновано 3 варіанти поділу житлового будинку, жоден з яких не відповідає розміру часток сторін у цьому будинку.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 27/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та поділено цей будинок на дві квартири, зокрема: квартира № 1 виділена ОСОБА_5 (54/100 частин), а квартира № 2: ОСОБА_6 (39/100 частин) та ОСОБА_7 (7/100 частин).

Після смерті ОСОБА_5 квартиру № 1 успадкував позивач, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подарували свої частини житлового будинку ОСОБА_4

У подальшому ОСОБА_4 прибудувала до своєї частини будинку прибудову (літери «а-2» та «а-3»), право власності на яку визнано за нею рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року (т. 2 а.с. 4-8).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року його спадкодавцю було виділено 54/100 частини у спірному житловому будинку, проте після зведення ОСОБА_4 прибудови до цього будинку його частка по відношенню до будинку в цілому зменшилася.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про перерозподілу житлового будинку АДРЕСА_1 та необхідність спеціальних знань для визначення варіантів такого поділу, оскільки поділ цього житлового будинку та виділення часток сторін в натурі вже проведено рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року, а рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні за ним права власності на частину зведеної ОСОБА_4 прибудови.

Зазначені судові рішення є преюдиційними щодо часток і приміщень сторін у житловому будинку (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

При цьому згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 23 вересня 2013 року з технічної точки зору поділ спірного житлового будинку можливий з відступом від ідеальних частко співвласників.

При цьому у цьому висновку запропоновано три варіанти поділу спірного житлового будинку з відступом від ідеальних часток співвласників, проте їм оцінки не надано.

Апеляційний суд також не врахував того, що перелік приміщень, які знаходяться у користуванні позивача, повністю збігаються з переліком приміщень, які виділені його матері за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 1989 року з урахуванням додаткового рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не навів належних підстав для перерозподілу зазначеного вище житлового будинку з урахуванням визначених судовим рішенням часток, не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, не перевірив правильності й справедливості рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська