Справа №: 343/1204/15-ц
Провадження №: 2/0343/571/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судових засідань- Височанської О.З.,

адвокатів- Івашківа В.М., Гордія В.Г.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить стягнути з ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 20 000, 00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 02.04.2014 року вона позичила відповідачці 20 000,00 гривень, про що відповідачкою власноручно написана розписка в присутності 2 свідків строком на 2 місяці до 02.06.2014 року. Однак, ні після спливу обумовленого сторонами строку, ні на момент подачі даного позову до суду, грошові кошти повернені не були, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Позивач та її адвокат Івашків В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідачка позовних вимог не визнала,оскільки грошей зазначених у розписці не отримувала.

Суд заслухавши пояснення сторін ,дослідивши та оцінивши здобуті та досліджені в судовому засіданні докази приходить до висновку,що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Стаття 1047 даного кодексу передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи встановлено, що 02.04.2014 року ОСОБА_2 надала у позику ОСОБА_3 20 000,00 гривень, про що у розписці від 02.04.2014 року внесені відповідні записи. Кінцевим терміном повернення позики вказано 02.06.2014 рік.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні вказали, що були присутні 02.04.2014 року при написанні вказаної вище розписки відповідачем після того як остання отримала від ОСОБА_2 20 000,00 гривень.

На час розгляду справи в суді відповідачка грошові кошти за вказаним договором позики не повернула, внаслідок порушення ОСОБА_3 зазначених умов закону та договору, заборгованість за договором позики становить - 20000 грн.

Доводи відповідачки про те,що грошей зазначених у розписці вона не отримувала,судом не беруться до уваги,оскільки спростовуються розпискою від 02.04.2014 року та показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні .

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 18 вересня 2013 року по справі №6-63цс13, яка згідно ч.2 ст 214 ЦПК України є обов'язковою до застосування про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що форма укладення договору позики узгоджується з положеннями ст. 1047 ЦК України. Знаходження боргового документу - розписки що була видана боржником кредиторові, підтверджують зобов'язання боржника і свідчать про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 629, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20000,00 (двадцять тисяч) гривень боргу за договором позики .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повне рішення суду виготовлено 18.09.2015 року.