Справа № 182/463/15-ц
Провадження № 2/0182/1121/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.09.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

секретаря Снєгульської В.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3, про визнання електронних торгів недійсними ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3, та просить суд визнати електронні торги , проведені 18.12.2014 року в частині примусової реалізації двохповерхового житлового будинку з господарськими будівлями №35 по вулиці Прибережній в с. Мусіївка Нікопольського району Дніпропетровської області недійсними, визнати незаконними та скасувати протокол № 23781 від 18.12.2014 року та акт від 30.12.2014 року, складені за результатами вищевказаних електронних торгів.

В обґрунтування позову послався на те, що він є власником 1/2 частини домоволодіння №35 по вулиці Прибережній в с. Мусіївка Нікопольського району Дніпропетровської області на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2014 року. В вересні 2014 року він дізнався, що будинок знаходиться під арештом згідно постанови державного виконавця ВП № 35543406 від 05.12.2012 року. 15.12.2014 року він звернувся до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. В січні 2015 року йому стало відомо, що домоволодіння №35 по вулиці Прибережній в с. Мусіївка Нікопольського району Дніпропетровської області було примусово реалізовано з електронних торгів, про що був складений протокол № 23781 від 18.12.2014 року та акт від 30.12.2014 року. Вважає, що електронні торги слід визнати недійсними, оскільки порушено його право власності, а тому відповідно до статті 228 ЦК України такий правочин є нікчемним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити, оскільки прав позивача не було порушено, домоволодіння на момент реалізації було зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4, позивачу відомо було про арешт домоволодіння ще з 2006 року, однак ніяких заяв до державної виконавчої служби та повідомлень від ОСОБА_1 про його права на частину домоволодіння не надходило. До того ж позивач не зареєстрував своє право власності, а тому право власності на підставі рішення суду в нього не виникло.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до „Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, організатором Державне підприємство „Інформаційний центр Міністерства юстиції України, на вебсайті „torgi.minjust.gov.ua 18.12.2014 року проведено продаж з електронних торгів: двоповерхового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею233,8 кв.м., житлова площа 100,1 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, с. Мусіївка, Нікопольського району, вул. Прибрежна, 35. ( а.с. 132)

Продаж зазначеного майна здійснено на підставі виконавчого провадження № 6-200 ( постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2012 року) з виконання виконавчого листа № 2-4039 виданого 12.11.2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 400 320,00 грн.( а.с. 33, 35)

У ході електронних торгів учасником № 4 ОСОБА_3, було запропоновано найвищу цінову пропозицію: 424 138 грн. Учасником № 4 ОСОБА_3 було сплачено суму гарантійного внеску 21206,90 грн. ( а.с.132 зворот)

Протокол електронних торгів № 23781 був підписаний організатором електронних торгів з реалізації житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 233,8 кв.м., житлова площа 100,1 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, с. Мусіївка, Нікопольського району, вул. Прибережна, 35 ( а.с. 132 зворот)

Грошові кошти від реалізації майна в сумі 402931,00 грн. надійшли 24.12.2014 року на депозитний рахунок ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції( а.с.135 зворот, 136, 137 зворот)

Як вбачається з матеріалів справи позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 29 січня 1988 року ( а.с.6).

Згідно Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2014 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами № 35 по вул. Прибережній в с. Мусіївка Нікопольського району Дніпропетровської області. Рішення суду небуло чинності 07.06.2014 року ( а.с.6)

Однак, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.11.2014 року ( а.с. 118-119, 24--26) на день проведення електронних торгів право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 233,8 кв.м., житлова площа 100,1 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, с. Мусіївка, Нікопольського району, вул. Прибережна, 35 належить лише ОСОБА_4, яка зазначена як єдиний власник.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача ОСОБА_1 і представника відповідача йому ще з 2006 року було відомо , що вказаний житловий будинок знаходиться під забороною, оскільки судом розглядались цивільні справи до ОСОБА_4, де ОСОБА_1 брав участь у якості як відповідача , так і третьої особи. Однак ОСОБА_1 накладені заборони та арешти жодного разу не оскаржував та не повідомляв державну виконавчу службу щодо наявності незареєстрованих прав на частину житлового будинку ( а.с. 25, 62-63,118-119,127-130).

Також суд зазначає, що боржник ОСОБА_6 знаючи про наявність рішення суду від 27.05.2014 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на частину житлового будинку жодним чином не повідомила державну виконавчу службу про перебування у зареєстрованому шлюбі та про незареєстровані права ОСОБА_1 на частину будинку, хоча була обізнана про проведення електронних торгів з реалізації цього житлового будинку, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що, ані Законом України "Про виконавче провадження", ані Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. N 512/5., не передбачено обов'язку чи порядку встановлення державним виконавцем факту перебування боржника у шлюбі, наявності не зареєстрованих прав та інтересів третіх осіб на спірне майно.

Як вбачається з матеріалів справи, на час проведення 18.12.2014 року електронних торгів, відділу ДВС не було відомо про перебування боржника ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі та про незареєстровані права ОСОБА_1, також не було відомо і про наявність в провадженні Нікопольського міськрайонного суду позову ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, який ним був поданий 15.12.2014 року( а.с.17)

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5(далі Інструкція).

Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст. ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Однак, вище вказані Закон та Інструкція не встановлюють порядку та правил проведення електронних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на електронних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" та п. п. 5.11, 5.12 Інструкції).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення торгів.

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України(ч. 1ст. 215 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту ч. 1ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів. Підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме „Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5.

Порушень встановлених правил проведення торгів з реалізації 18.12.2014 року арештованого двоповерхового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею233,8 кв.м., житлова площа 100,1 кв.м., розташованого за адресою: Дніпропетровська область, с. Мусіївка, Нікопольського району, вул. Прибрежна, 35, визначених „Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, судом встановлено не було.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відсутні будь-які законні та обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити в повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача має бути відмовлено, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.11,14,15,16,202,203,204,207,215 ЦК України, ст. 61,66 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст.3-8,10,11,15,18,57-60,88,212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_3, про визнання електронних торгів недійсними повністю.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг) протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_7