Справа № 456/3469/14 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/783/1308/15 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі прокурора Лящука Т.І., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника позивача УПСЗН Стрийської міської ради - Панилика С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2014 року у справі за позовом Стрийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради шкоду в розмірі 24176,40грн. Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Стрийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення шкоди відмовити за безпідставністю. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що єдиним доказом, яким прокурор обґрунтовує свій позов є обвинувальний висновок, складений слідчим, однак таке обґрунтування позову є неналежним і на такій підставі позов не може бути задоволений. Також, зазначає, що не надавала жодної недостовірної інформації щодо місця праці ОСОБА_5 і такого факту не встановлено ні в ході досудового, ні в ході судового слідства, ні в ході даної цивільної справи, оскільки такого факту не існує і не може існувати, і таке прокурором не встановлено. Вважає, що немає жодних підстав вважати чи стверджувати, що вона достовірно знала про те, що ОСОБА_5 працює та ввела в оману управління праці та соціального захисту населення. Зазначає, що насправді дізналася з довідок державного виконавця, що ОСОБА_5 її обманює, а насправді ніде не працює, тому державний виконавець не може стягувати з нього аліменти. Також, щодо постанови суду про закриття кримінальної справи щодо неї, то така не є вироком та не має приюдиційного значення. Своєї вини у вчиненні злочину вона не визнавала та не визнає. Крім цього, зазначає, що твердження суду про те, що прокурором не було пропущено строку позовної давності суперечать вимогам ст. 261 ЦК України. Також, окремою ухвалою суд фактично встановив, що якщо й мало місце видання довідок ВДВС Стрийського МУЮ щодо несплати ОСОБА_5 аліментів, в яких міститься неправдива інформація про відсутність доходів ОСОБА_5, то виключно з вини посадових осіб ВДВС Стрийського МУЮ.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника на підтримання апеляційної скарги, прокурора та пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту рішення, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, оскільки остання керуючись єдиним злочинним умислом спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, шляхом обману та зловживання, достовірно знаючи, що її колишній чоловік ОСОБА_5, з 14.08.2000 року і по даний час проходить службу в податковій міліції ДПА у Львівській області, починаючи з липня 2007 року по липень 2011 року, подавала та використовувала завідомо неправдиву інформацію в управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради, а саме заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, з метою отримання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, відповідно до ст. 181 СК України та п.п. 2, 6, 10 Постанови Кабінету Міністрів України №189 від 22.02.2006 року "Про затвердження порядку призначення та виплат тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме", в результаті чого з липня 2007 року по вересень 2011 року незаконно отримала грошові кошти у загальній сумі 24176,4 грн., завдавши збитків управлінню праці та соціального захисту населенення Стрийської міської ради на вказану суму.

Судом кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - закрито у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав. Вказаним, а також рядом інших доказів підтверджено вину ОСОБА_2 у спричиненні державі в особі позивача шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Так як вбачається із матеріалів справи, платник аліментів ОСОБА_5 протягом 2007-2011 років працював у ДПА у Львівській області і про це було відомо відповідачу, крім цього, відповідач отримуючи частину вказаного періоду аліменти від ОСОБА_5 (з жовтня 2007 року по березень 2008 року), а згодом подаючи на виконання виконавчий лист та звертаючись про його повернення без виконання достовірно знала про стягнення аліментів із заробітної плати ОСОБА_5 Відсутність своєї вини у заподіянні шкоди позивач не довела хоча тягар доказування її невинуватості лежить саме на ній. Крім цього, судом відхилено доводи відповідача про відмову від позову прокурора та необхідності закриття у зв'язку з цим провадження по справі, оскільки у кримінальній справі цивільний позов був залишений без розгляду. Також, судом вказано про те, що позивачем не пропущено строку звернення до суду з даним позовом оскільки такий розпочав свій перебіг з часу винесення постанови суду про закриття кримінально справи, тобто з 17.05.2013 року.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 24176,60 грн. коштів отриманої нею тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, за період з липня 2007 по вересень 2011 року, підставні такі, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги - безпідставні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно п. 2 Порядку призначення та виплат тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №189 від 22.02.2006 року тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) одержувача. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення; довідка відповідної установи про здійснення стосовно одного з батьків кримінального провадження або про його перебування на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, визнання його в установленому порядку недієздатним, а також перебування на строковій військовій службі; повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) одного з батьків дитини не встановлено. У випадках, передбачених абзацом другим пункту 8 цього Порядку, подається довідка про розмір аліментів.

Згідно п. 10 цього ж Порядку Виплата тимчасової допомоги припиняється у разі: 1) встановлення місця проживання (перебування) особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду; 2) виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину; 3) досягнення дитиною 18-річного віку; 4) виконання в повному обсязі зобов'язань одного з батьків щодо сплати аліментів у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон; 5) влаштування дитини до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання; 6) скасування або визнання усиновлення недійсним; 7) усиновлення дитини (чоловіком матері або дружиною батька); 8) відмови від стягнення аліментів; 9) добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти; 10) скасування в установленому законодавством порядку рішення суду щодо стягнення аліментів; 11) смерті дитини, якій була призначена тимчасова допомога; 12) смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим; 13) позбавлення в установленому порядку одного з батьків, який утримує дитину, батьківських прав; 14) відібрання дитини від одного з батьків, який утримує дитину, без позбавлення батьківських прав; 15) встановлення над дитиною опіки чи піклування. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин.

Як вірно встановлено судом, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось відповідачу ОСОБА_2 було пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України про яке вказано вище.

Кримінальна справа за вказаним обвинуваченням Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2013 року закрита за заявою обвинуваченої ОСОБА_2 з нереабілітуючої підстави, а саме у зв'язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. Вказана постанова є чинною та ОСОБА_2 не оскаржувалась.

Факт порушення ОСОБА_2 вимог вказаного порядку отримання тимчасової державної допомоги, а саме: подання неправдивих відомостей стосовно неотримання нею у період з жовтня 2007 року по березень 2008 року аліментів від чоловіка та неподання достовірних даних, що стосується його місця праці та можливості сплати аліментів у решту періоду отримання допомоги, про що вона зобов'язувалась повідомити позивача стверджуються рядом інших доказів які детально проаналізовані у їх сукупності судом першої інстанції та обставини, які ними встановлені відповідачем не спростовано.

Зважаючи на вказане судом вірно стягнено суму неправомірно отриманих ОСОБА_2 коштів державної допомоги як заподіяну державі в особі позивача шкоду.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують, такі по суті аналогічні запереченням на позовну заяву, які детально проаналізовані судом першої інстанції та вірно відхилені та такі слід визнати необґрунтованими, скаргу ж відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

Т.А. Гірник