АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7628/15 Справа № 190/1856/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Легкошерст Ю. В. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Шуліки А.В. на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 13 липня 2005 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% річних на суму залишку заборгованості. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 30 вересня 2013 року утворилась заборгованість у сумі 32180,77 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 6247,94 грн., по процентам - 23924,22 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна частина) - 1508,61 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача лише заборгованість за відсотками за період з 31.10.2010 року по 31.10.2013 року в розмірі 14877,80 грн. (а.с.2-3, 122-124).

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.155-158).

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Шуліка А.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі (а.с.160-165).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості поза межами строку позовної давності, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Судом 1 інстанції встановлено, що 13.07.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% річних на суму залишку заборгованості в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, винагороди, комісії в строки обумовлені в Заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг та правил користування платіжною картою. Із змісту заяви ОСОБА_2 на укладення кредитного договору № б/н від 13.07.2005 року та умов і правил надання банківських послуг вбачається, що сторонами договору передбачено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами (а.с.7-11). Тобто, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, що входить до змісту зобов'язання, яке виникло на основі кредитного договору № б/н від 13.07.2005 року.

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30.09.2013 року утворилась заборгованість у сумі 32180,77 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 6247,94 грн., по процентам за користування кредитом - 23924,22 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна частина) - 1508,61 грн. (а.с.4-6).

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 5.4. правил користування платіжною картою визначено, що погашення кредитної заборгованості здійснюється у наступному порядку: погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць; погашення кредиту в повному обсязі не пізніше дня місяця, вказаного на платіжній карті в полі «MONTH» (а.с.10 зворот).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року та у справі № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 внесла останній платіж на погашення кредиту 21 вересня 2010 року в розмірі 1339 грн., після чого перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту (а.с.4-6,145-147), з позовом до суду банк звернувся 6 листопада 2013 року, 25 червня 2015 року представник відповідачки ОСОБА_4 подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 131-132), тому суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг про те, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін, - не являються підставою для скасування рішення суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про отримання відповідачкою картки з новим терміном дії, що свідчило б про продовження дії договору, а пункт 9.3 вищевказаних Правил виключає можливість необмеженого строку дії карткового рахунку у разі ненадходження достатніх коштів більше 3 місяців. Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильну оцінку доказів не може бути прийнято до уваги, оскільки згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки зводяться до повторення обставин справи, викладених у позовних заявах, та цитування норм діючого законодавства і не спростовують правильність висновків суду.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Шуліки А.В. - відхилити.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: