Справа № 591/2207/15-ц
Провадження № 2/591/1119/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді Міліціанова Р.В.

за участю секретаря Бузової Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання заповіту недійсним та відновлення чинності попереднього заповіту, враховуючи складність справи, керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 29 липня 2014 року його мати ОСОБА_9 склала заповіт, яким заповідала все своє майно йому та брату ОСОБА_1, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все те, на що вона за законом матиме право.

Після смерті матері позивач дізнався про існування нотаріально посвідченого заповіту від 11.11.2014 року, в якому все своє майно вона заповіла відповідачам.

Посилаючись на те, що цей заповіт складений нотаріусом з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення - є нікчемним, позивач просив визнати його недійним з підстав відсутності підпису померлої на тексті заповіту та звязку з відсутністю волевиявлення на складання нового заповіту, не усвідомленням значення своїх дій в процесі його підписання..

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачі та їх представник проти задоволення позову заперечували.

Третя особа - Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вважала, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

29 липня 2014 року державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 1-1299 заповіт (том.1 а.с.6), згідно якого ОСОБА_9 заповіла все майно синам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

11 листопада 2014 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, посвідчено та зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 4755 заповіт (том.1 а.с.7) згідно якого ОСОБА_9 заповіла все майно доньці та онукам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3.

25 листопада 2014 року ОСОБА_9 померла, що підтверджується довідкою про причину смерті (а.с.61).

Позивач та відповідачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини (том.2 а.с.80-89).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на нікчемність заповіту через відсутність підпису померлої, наявне лише зазначенні прізвища, імя, по батькові, відсутністю наміру видавати новий заповіт, не усвідомленням значення своїх дій ОСОБА_9 через хворобу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що дійсно 11.11.2014 року ОСОБА_9 був викликаний за місцем її проживання вул. 2-га ОСОБА_11, р. Стрілки, буд. 6 в м. Суми, нотаріус ОСОБА_8, де за її волевиявленням був складений заповіт, в якому все своє майно вона заповіла ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3.

Ці обставини, про те, що дійсно заповіт був складений та посвідчений нотаріусом підтверджуються журналом обліку викликів нотаріусів для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, з якого вбачається, що під № 6 стоїть виклик 11.11.2014 року в 10 год. ОСОБА_3 для складання заповіту; дата виїзду нотаріуса - 10.11.2014 року. Про те, що дійсно заповіт був складений 11.11.2014 року за викликом ОСОБА_3 підтверджується і з оглянутому в суді журналу обліку реєстру нотаріальних дій за № 755, з якого вбачається, що вчинено нотаріальну дію 11.11.2014 року - складений заповіт ОСОБА_9, яка проживає вул. 2-га ОСОБА_11, р. Стрілки, буд. 6 в м. Суми на бланку НАЕ № 863464.

Обставини посвідчення заповіту в ході допиту повідомила приватний нотаріус ОСОБА_8, яка підтвердила, що на прохання онука померлої виїздила за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: м. Суми, вул. 2-га ОСОБА_11 Стрілки, 6, в звязку з хворобою заповідача, про що зазначено в заповіті. Оплату послуг здійснив ОСОБА_2 (том.2 а.с.85).

Текст заповіту підписано особисто ОСОБА_9 шляхом зазначення прізвища, імя, по батькові, попередньо текст заповіту прочитано вголос, розяснено права та правові наслідки підписання, форму підпису ОСОБА_9 обрано самостійно.

Нотаріус повідомила, що ОСОБА_9 усвідомлювала значення своїх, адекватно сприймала інформацію, була лише прикутої до ліжка через хворобу.

Допитані за клопотання позивача ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не спростували позиції приватного нотаріуса, повідомили про неприязні відносини в родині через увязнення позивача, зазначили, що ймовірною підставою для складення заповіту 29.07.2014 року стало негативне відношення померлої до дружини ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 допустила можливість зміни ОСОБА_14 своєї думки, як наслідок складення нового заповіту, однак не змогла пояснити мотивів такого рішення, також зазначила, що відповідачі неналежним чином доглядали за померлою.

В силу ст.59, 60 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи позивача щодо відсутності волевиявлення померлої на підписання заповіту та не усвідомлення ОСОБА_9 значення своїх дій спростовані висновком судово психіатричної експертизи №299 від 20.07.2015 року (том.1 а.с.188-191), згідно якого наявні в померлої хвороби не викликали стану порушеної свідомості та не позбавляли здатності усвідомлювати значення своїх дій.

Позивач відмовився від підтримання клопотання щодо призначення почеркознавчої експертизи, наслідки такої відмови розяснено судом, суд не є спеціалістом в галузі почеркознавства, тому не може вирішувати питання не віднесено до компетенції.

Позивач не заперечував, що напис «Скринник Людмила Максимівна» в графі підпису заповіту зроблено померлою, лише наполягав на обовязковому реквізиті заповіту особистого розпису особи.

Однак, така позиція не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, ані нормативні акти, котрі регулюють порядок здійснення нотаріальної діяльності, ані цивільне законодавство не встановлює вимог до підпису особи.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; свобода договору (ст.3 ЦК України).

Отже, вільна форма підпису особи відповідає засад цивільних правовідносин.

Також, при вирішенні питання про недійсність правочину суд не лише формально зясовує наявність реквізитів заповіту, але повинен встановити відсутність вольової ознаки на складання заповіту.

Суд виходить з того, що наявність особистого напису в тексті заповіту, аналогічні написи зроблені в журналах приватного нотаріуса, перебування померлої у свідомості, відсутність прямих доказів, які спростовують наміри померлої заповісти майно саме відповідачам підтверджує обізнаність зі змістом заповіту та правовою природою вчиненого правочину.

Отже, при складанні заповіту було дотримано всі вимоги, які необхідні для чинності правочину: з'ясовано цивільна дієздатність заповідача, його волевиявлення, яке було вільним і відповідало його внутрішній волі, та який був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки при складанні заповіту та його посвідченні нотаріусом були витримані всі загальні вимоги, додержання яких є для чинності правочину, заповіт складений в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт особисто підписаний заповідачем, посвідчений нотаріусом, тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

З приводу вимоги про поновленні дії заповіту від 29.07.2014 року суд виходить з положень ст.1254 ЦК України, згідно якої кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 (вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними) і 231 (вчинення правочину під впливом насильства) цього Кодексу.

В ході судового розгляду не підтверджено належними та допустимими доказами позиції позивача стосовно не усвідомлення померлою ОСОБА_14 значення своїх дій під час підписання 25.11.2014 року оспорюваного заповіту, відсутність ознак недійсності заповіту свідчить про неможливість поновлення дії попереднього заповіту.

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 1233-1235, 1248, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_14, складеного 11.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 4755 та відновлення чинності заповіту від 29.07.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сумської нотаріальної контори ОСОБА_15, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 1-1299 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Суддя Р.В. Міліціанов