Дата документу 12.05.2015
Справа № 334/1689/15-ц
Провадження № 2-о/334/52/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.

При секретарі Шевалдіної О.В.

За участю заявника ОСОБА_1

Представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту визнання батьківства. Заява обґрунтована тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжя. Своє дівоче прізвище «ОСОБА_1» вона змінила 22 листопада 1968 року в зв'язку з одруженням 22 листопада 1968 року з ОСОБА_3

Батьками заявниці були ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько заявниці - ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати заявниці - ОСОБА_5.

Оскільки ОСОБА_4 не записано батьком в свідоцтві про народження заявниці, в графі «батько» стоїть - прочерк, то вона не може реалізувати свої особисті немайнові та майнові права, а саме оформити візу для виїзду на постійне місце проживання у Німеччину. У зв'язку з чим їй потрібно через суд встановити факт визнання батьківства та внести зміни в актовий запис про народження.

Мати заявниці - ОСОБА_5 перебувала в фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 з 1947 року по день його смерті, а саме по 05 листопада 1974 року. Від цих відносин ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася заявниця. Оскільки шлюб між її батьками не було зареєстровано, і після її народження батька відправили у відрядження в інше місто, мати реєструвала народження самостійно та заяви від батька не було, то в графі «батько» було записано прочерк.

Факт визнання батьківства ОСОБА_4 у відношенні заявниці підтверджується тим, що ОСОБА_4 ще до її народження і по 1968 рік (після свого одруження в 1968 році заявниця виїхала на друге постійне місце проживання с чоловіком) проживав разом із заявницею та її мамою, а з матір'ю він проживав по день своєї смерті, матеріально утримував та виховував заявницю з 1949 по 1968 рік. З матір'ю заявниці вони вели сумісне господарство, подружнє життя, опікувалися один до одного, ставилися один до одного с любов'ю та повагою. Батько завжди вважав заявницю своєю донькою і ставився до неї як до доньки, усе життя підтримували родинні відносини, допомагали один одному.

Заявник просить встановить факт визнання батьківства ОСОБА_4 у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в графі «батько» вказати ОСОБА_4,1902 року народження.

Заявник в судовому засіданні підтримала свою заяву. Пояснила, що ОСОБА_4 дійсно був її батьком. За своє життя він визнав її своєю дитиною. Він разом із матір'ю заявниці проживав до його смерті. Мати померла у 1993 році. Батьки не оформляли свої шлюбні відносини. За життя батько утримував її до одруження. Просила задовольнити заяву та встановити факт визнання батьківства ОСОБА_4 відносно неї.

Представник заявника підтримала заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надіслав клопотання щодо слухання справи за його відсутності, у вирішенні заяви поклався на розсуд суду.

Допитана як свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, мала дівоче прізвище ОСОБА_4. Таким чином, померлий ОСОБА_4 був рідним братом її матері ОСОБА_7. Вона (свідок) переїхала жити до м. Запоріжжя у 1956 році з Новосибірська, куди вони з початку війни були вислані. У Запоріжжі вона дізналася, що ОСОБА_4 проживає з матір'ю заявниці - ОСОБА_5 Він працював на цеглинному заводі конюхом.

Допитана як свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що знає заявницю зі школи. Батька заявниці звали ОСОБА_4. Сумніву щодо батьківства ОСОБА_4 відносно заявниці ні в кого не було. Він проживав з ними однією сім'єю. На поданих суду фотокартках дійсно зображені батьки заявниці -ОСОБА_4, ОСОБА_5 та сама заявниця в дитячому віці.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 пояснила, що знає заявницю зі школи. ОСОБА_4 був її батьком. Жодних сумнівів щодо батьківства ОСОБА_4 по відношенню заявниці в неї не було.

Заслухавши заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження В.Хортицького райбюро ЗАГС 4 грудня 1949 року було зроблено запис №186. У графі «батько» відсутній запис, в графі «мати» - ОСОБА_5. (а.с.5)

Згідно із свідоцтвом про одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 22 листопада 1968 року. Після одруження дружина отримала прізвище ОСОБА_1. (а.с.6)

Відповідно до домової книги будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 був зареєстрований за однією адресою з ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.7-9)

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7. (а.с.10)

В судовому засіданні заявницею були надані сімейні фотографії, що були оглянуті судом. Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_9 на оглянутих фотографіях вказали на мати заявниці - ОСОБА_5 та батька заявниці - ОСОБА_4 На деяких фотографіях також була зображена заявниця у дитячому віці.

Відповідно до запису акта про смерть №4230 від 9 листопада 1974 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі ( ч.1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного Кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Відповідно до п.7 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» N 2476-VII від 29 грудня 1969 року у відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановлення її місця проживання батьківство може бути встановлено за заявою батька. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або батька дитини або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства провадиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Згідно із ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім'ю» від 27 червня 1968 року в разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина та яка визнавала себе її батьком, суд вправі встановити факт визнання батьківства. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки.

Тобто закон вимагає двох умов для встановлення факту визнання батьківства: утримання батьком дитини та визнання ним за життя свого батьківства.

У відповідності до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вимогами ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі батько запис відсутній.

Мати ОСОБА_1. - ОСОБА_5 померла в 1993 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Допитані свідки підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_4 разом із матір'ю заявниці - ОСОБА_5 та заявницею ОСОБА_1, по відношенню до якої ОСОБА_4 визнавав своє батьківство та брав участь в її утриманні. Зазначені обставини підтверджується також домовою книгою, сімейними фотографіями.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що надані заявником докази підтверджують визнання ОСОБА_4 за своє життя батьківства по відношенню до ОСОБА_1 та утримання ним її як своєї дитини.

Таким чином, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256 - 259 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту визнання батьківства - задовольнити.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_4, 1902 року народження, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був зроблений в книзі записів актів громадянського стану про народження В.Хортицького райбюро ЗАГС 4 грудня 1949 року за №186, вказавши в графі «Батько» - «ОСОБА_4, 1902 року народження».

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Гнатюк О. М.