Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/138/12-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І. (Корольовський р/с)
Категорія 43 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Державного підприємства «Науково-дослідний інститут радіосистем» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, виселення

за апеляційними скаргами Державного підприємства «Науково-дослідний інститут радіосистем», ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року Державне підприємство «Науково-дослідний інститут радіосистем» звернулося до суду з позовом, у якому, з врахуванням уточнених позовних вимог, просило:

- визнати недійсним ордер, виданий 15 грудня 2005 року ОСОБА_1 на право зайняття сім'єю з двох чоловік кімнат площами 11,8 кв. м. та 8,2 кв. м. в гуртожитку по АДРЕСА_1, та ордер, виданий 15 листопада 2005 року на ім'я ОСОБА_1 на право зайняття сім'єю з двох чоловік всієї квартири АДРЕСА_1 за вказаною вище адресою;

- виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кімнати площею 8,2 кв. м. квартири АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх неповнолітню дочку ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування кімнатою площею 11,8 кв.м. в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, та виселити їх з цієї кімнати без надання їм іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» зазначило, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу як молодий спеціаліст на посаду наукового співробітника Науково-дослідного інституту радіосистем м. Житомира із зазначенням на направленні Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «ХАІ» № 5/5 - без надання житла.

Враховуючи складність спільного проживання відповідача із батьками, рішенням профспілкового комітету і адміністрації інституту від 08 вересня 2005 року йому була надана кімната АДРЕСА_1, що є гуртожитком інституту та знаходиться на його балансі.

Відповідач незаконно зайняв додатково ще одну кімнату в гуртожитку площею 8,2 кв. м. без відповідного рішення. Зазначена кімната була виділена іншому працівнику інституту ОСОБА_3, яка потребувала тимчасового житла.

Відповідачі добровільно відмовляються звільнили зайняту ними кімнату, крім того, ордер від 15 грудня 2005 року на кімнати площами 11,8 кв. м. та 8,2 кв. м. та ордер від 15 листопада 2005 року на всю квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_1 інститутом не видавалися. ОСОБА_1 припинив трудові відносини з підприємством 19 вересня 2006 року, більше шести місяців, з жовтня 2006 року по березень 2007 року, в гуртожитку не проживає і не сплачує за нього кошти, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

У квітні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила вселити її і членів сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кімнату площею 8,2 кв. м. гуртожитку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що кімната площею 8,2 кв. м. за цією адресою була їй виділена інститутом на підставі ордеру № 2 від 01 листопада 2006 року, проте відповідачі зайняли зазначену кімнату самовільно чим порушили її права на житло.

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсним ордер № 2 від 01 листопада 2006 року, виданий ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» на ім'я ОСОБА_3 на право зайняття сім'єю з двох чоловік кімнати площею 8,2 кв. м. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона разом із чоловіком ОСОБА_1 та неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 на законних підставах проживає у кімнатах площами 11,8 кв. м. та 8,2 кв. м. на підставі ордера від 15 грудня 2005 року. В порушення норм житлового законодавства інститутом був виданий ОСОБА_3 ще один ордер від 01 листопада 2006 року на кімнату площею 8,2 кв. м. в гуртожитку, тобто була незаконно виділена кімната, яка фактично використовується позивачем та її сім'єю.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2013 року в задоволенні позовних вимог ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» та в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним ордер № 2 від 01 листопада 2006 року, виданий ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» на ім'я ОСОБА_3 на право заселення кімнати площею 8,2 кв. м. в гуртожитку, квартира АДРЕСА_1. Стягнуто з ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» в доход держави 42 грн. 50 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23 серпня 2013 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2013 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення.

Позовні вимоги ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітню дочку ОСОБА_4 з кімнати площею 8,2 кв. м. гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітню дочку ОСОБА_4 з кімнати площею 11,8кв. м. гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні решти позовних вимог ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Вселено ОСОБА_3 та членів її сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в кімнату площею 8,2 кв. м. гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 серпня 2013 року, в частині виселення ОСОБА_1 та членів його сім'ї з кімнати площею 11,8 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1 скасовано, справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 25 вересня 2014 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2013 року, в частині правового обґрунтування, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» у задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_1, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, сектору громадянства імміграції, реєстрації фізичних осіб Корольовського районного відділу УМВС України в Житомирській області про визнання ордеру недійсним, виселення, визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та про скасування реєстрації.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року рішення апеляційного суду Житомирської області від 25 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В ухвалі від 25 лютого 2015 року касаційний суд вказав, що зі змісту заяви ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» про зміну позовних вимог (а. с. 30, том 2) вбачається, що позивач просив виселити відповідачів зі спірної кімнати площею 11,8 кв. м. - з тих підстав, що відповідачі без поважних причин понад 6 місяців у ній не проживають (71, 72 ЖК України) і більше року не сплачують за гуртожиток. При цьому, обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги, позивач посилався в тому числі і на ч. 2 ст. 132, ст. 116 ЖК України і зазначав, що трудові відносини з ОСОБА_1 припинено і відповідачі порушують правила співжиття в гуртожитку. Апеляційний суд при вирішенні позову в частині вимог ДП «Науково-дослідний інститут радіосистем» стосовно виселення відповідачів зі спірної кімнати площею 11,8 кв. м. не звернув уваги на підстави позову в цій частині та безпідставно дійшов до висновків, що позовні вимоги обґрунтовано лише підставами, передбаченими ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Апеляційним судом переглядається рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2013 року в частині вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, виселення щодо кімнати площею 11,8 кв.м. гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_1, оскільки вимоги щодо виселення відповідачів з кімнати площею 8,2 кв.м. зазначеного гуртожитку вирішено апеляційним судом Житомирської області, згідно рішення якого від 23 серпня 2013 року, яке в цій частині є чинним, виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх неповнолітню дочку ОСОБА_4 з кімнати площею 8,2 кв.м. гуртожитку, що знаходиться в АДРЕСА_1, без надання іншого житлового приміщення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 відповідно до наказу №7-к від 01.03.2005 року був прийнятий на роботу в науково-дослідний інститут радіосистем, як молодий спеціаліст згідно направлення №5/5м Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського „ХАІ", на посаду наукового співробітника науково-технічного комплексу /т.1 а.с.9/.

Рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету НДІ радіосистем від 8 вересня 2005 року ОСОБА_1, як молодому спеціалісту, на сім"ю з двох чоловік надана кімната площею 11,8 кв.м. в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /т.1 а.с.76/.

На підставі вказаного рішення 15 листопада 2005 року ОСОБА_1 видано ордер за №1 на право зайняття сім"єю з двох чоловік жилої площі розміром11 кв.м. у зазначеному гуртожитку /т.1 а.с.406/.

Згідно вказаного ордера ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 вселились в кімнату площею 11,8 кв.м. гуртожитку АДРЕСА_1 та зареєструвалися за вказаною адресою /т.1 а.с.257,304/. За цією ж адресою зареєстрована і їх дочка ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить довідка ТОВ „Керуюча компанія „КомЕнерго-Житомир"/т.1 а.с.257/.

Відтак, ОСОБА_1 та його дружина вселились у спірну кімнату на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку, що узгоджується з положеннями ст. 129 ЖК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.132 ЖК України, на яку, як на підставу задоволення позову, посилається позивач в уточній позовній заяві від 02.02.2011 року /т.2 а.с.30/ інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв"язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 пропрацював в інституті менше двох років і звільнений з роботи за власним бажанням.

Проте, такі твердження не відповідають встановленим обставинам справи.

Так, матеріалами справи підтверджується, що Науково-Дослідний інститут радіосистем, згідно свого листа від 21.03.2005 року №33, адресованого Національному аерокосмічному університету ім. М.Є. Жуковського „Харківський авіаційний інститут", просить зарахувати наукового співробітника НДІ радіосистем ОСОБА_1 до аспірантури з відривом від виробництва /т.1 а.с.87/.

З 01.05.2005 року по 30.04.2008 року ОСОБА_1 навчався в аспірантурі на очному відділенні, що підтверджується записами в трудовій книжці /т.3 а.с. 156/.

У зв"язку з вступом до аспірантури, ОСОБА_1 спочатку, а саме 04.05.2005 року ( наказ №19-к) був переведений в інституті радіосистем на роботу за сумісництвом, однак для продовження навчання на очному відділенні аспірантури, 19.09.2006 року згідно наказу №90-а звільнений з займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України /т.3 а.с. 155/.

Направленням на роботу №105/а від 30.04.2008 року, виданим Національним аерокосмічним університету ім. М.Є. Жуковського „ХАІ", підтверджується, що після закінчення аспірантури ОСОБА_1 направлено для працевлаштування в Житомирський НДІ радіосистем/т.1 а.с.202/.

На заяву ОСОБА_1 від 17.06.2008 року щодо його працевлаштування в НДІ радіосистем, інститут повідомив, що немає можливості його (ОСОБА_1) прийняти на роботу, в тому числі й через тяжке економічне та фінансове становище інституту, який перебуває на стадії банкрутства /т.1 а.с.259/.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи 19.09.2006 року в НДІ радіосистем за власним бажанням з поважних причин, у зв"язку з очним навчанням в аспірантурі, після закінчення навчання намагався працевлаштуватися в інституті радіосистем і продовжити там роботу, проте не реалізував своє право на працю у позивача з вини останнього.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що положення ч.2 ст.132 ЖК України на ОСОБА_1 не поширюються, а тому він не може бути виселений з кімнати площею 11,8 кв.м. з цих підстав.

Посилання позивача на ст. 116 ЖК , як на підставу виселення відповідачів з кімнати площею 11,8 кв.м. за „недостойну поведінку", є безпідставними, не підтверджені жодними доказами, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виселення відповідачів згідно цієї норми Житлового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що статус гуртожитку по АДРЕСА_1, в якому розміщена спірна кімната, не змінювався, про що свідчить інформація виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.06.2013 року №18/4750 та інформація Державного архіву Житомирської області від 15.08.2013 року /т.2 а.с.237,246/.

Відтак, спірні правовідносини регулюються главою 4 ЖК України (користування гуртожитками), якою не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право користування зазначеним приміщенням (ст.ст.71,72 ЖК України). Не передбачено такої можливості і у Примірному положенні про гуртожитки.

А тому вимоги позивача про визнання ОСОБА_1 та членів його сім"ї такими, що втратили право користування кімнатою 11,8 кв.м. квартири АДРЕСА_1, є безпідставними.

Виселення відповідачів відповідно до положень ст.71 ЖК України, про що просить позивач в уточненій позовній заяві від 02.02.2011 року /т.2а.с.30/, не передбачено, оскільки ця норма є лише підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а не виселення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в позові ДП НДІ радіосистем про виселення ОСОБА_1 та членів його сім"ї з кімнати площею 11,8 кв.м. в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому рішення суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Вимоги позивача про виселення ОСОБА_1 та членів його сім"ї з кімнати площею 8,2 кв.м. в гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вирішені апеляційним судом Житомирської області 23 серпня 2013 року, про що зазначено вище, а тому в цій частині рішення місцевого суду не переглядалось.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Державного підприємства «Науково-дослідний інститут радіосистем», ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2013 року в частині вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, виселення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді