У Х В А Л А

про витребування доказів

№ 384/416/14-ц

№пр. 2/384/33/2015

28 квітня 2015 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Вільшанка цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування доказів, а саме: просив витребувати у позивача інформацію про те, коли була видана платіжна картка на його ім'я за кредитним договором від 27.02.2009 року, строк дії картки та коли ним був здійсненний останній платіж. Крім цього просив витребувати інформацію чи продовжувався строк дії картки, чи отримував він нову платіжну картку та чи видавались йому грошові кошти після закінчення строку дії договору від 27.02.2009 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» N 2121-III від 07.12.2000 року інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею, зокрема є: 1) відомості про стан рахунків клієнтів, у тому числі стан кореспондентських рахунків банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Відповідно до ст.1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмову вимогу суду або за рішенням суду. Згідно Листа НБ України «Щодо розкриття банківської таємниці за рішенням суду» N 48-012/275-3973 від 19.04.2005 року письмова вимога суду щодо надання інформації, яка містить банківську таємницю, має відповідати нормам частини 2 статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Відповідно до Постанови НБ України «Про затвердження Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці» N 267 від 14.07.2006 року банки зобов'язані виконувати письмові вимоги судів загальної юрисдикції, а також ухвалені ними рішення (постанови) про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. На письмову вимогу суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, або за рішенням (постановою) суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному вимогою або рішенням (постановою) суду. Суд вважає, що обставини, для підтвердження яких потрібні докази, що підлягають витребуванню - зокрема через неможливість отримання інформації іншим шляхом ніж в судовій процедурі, є необхідними для перевірки доводів відповідача, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та керуючись 137 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити. Витребувати у ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" інформацію про те, коли була видана платіжна картка на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кредитним договором від 27.02.2009 року, строк її дії, коли був здійсненний останній платіж ОСОБА_1, чи продовжувався строк дії картки, чи отримував ОСОБА_1 нову платіжну картку та чи видавались ОСОБА_1 грошові кошти після закінчення строку дії договору від 27.02.2009 року.

Ухвала суду виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Суддя О.О. Сорокіна