АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7648/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/519/К/15 інстанції - Мазурчак В.М.
Категорія 20 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Митрофанової Л.В., Остапенко В.О.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участю - представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування, а також скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 ними було придбано 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2.

У зв'язку з виникненням між ними спору про поділ майна 15 вересня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу на вказані об'єкти нерухомості було накладено арешт та заборонено їх відчуження.

03 жовтня 2014 року ОСОБА_2 продала житловий будинок АДРЕСА_2 та подарувала 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_5

Вважає ці договори недійсними з тих підстав, що вони вчинені під час дії заборони на відчуження домоволодінь, а виконання рішення суду на підставі якого визнано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 19 вересня 2014 року було зупинено.

Тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з будівлями та спорудами АДРЕСА_2, укладений 03 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О., реєстраційний номер 2436; визнати недійсним договір дарування домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 03 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О., реєстраційний номер 2458, а також скасувати державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, не врахував, що

продаж та дарування нерухомого майна відбулося під час дії заборони на його відчуження, а також не звернув увагу на те, що виконання рішення суду на підставі якого визнано право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 19 вересня 2014 року було зупинено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року визнано 1/2 частину нежитлової будівлі-магазину з продажу будівельних матеріалів по АДРЕСА_3, домоволодіння АДРЕСА_4, 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1, автомобіль "Сузукі Гранд Вітара", державний номер НОМЕР_1 з урахуванням боргових зобов'язань за кредитним договором у розмірі 1032311,90 грн. спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, визнано частки у спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 рівними - по 1/2 частині кожному з них, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі-магазину з продажу будівельних матеріалів по АДРЕСА_3 та автомобіль "Сузукі Гранд Вітара", державний номер НОМЕР_1, визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_4, 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 645130,70 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3300 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 боргових зобов'язань за Кредитним договором №00 від 06.11.2006 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, загальним розміром 1032311,90 грн., та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації у розмірі 645130 грн. 70 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 257949,50 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 липня 2014 року скасовано рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 боргових зобов'язань за Кредитним договором №00 від 06.11.2006 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, загальним розміром 1 032 311,90 грн. та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової компенсації у розмірі 645 130 грн. 70 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю боргових зобов'язань за кредитним договором задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2 253 580 грн. 97 коп., виконаних ОСОБА_4 у період з 08.09.2011 року по 11.11.2013 року, кредитних зобов'язань за кредитним договором №00 від 06.11.2006 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в рахунок різниці вартості присудженого майна та виконаних боргових зобов'язань за кредитним договором у розмірі 2 184 грн. 26 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2014 рок зупинено виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року .

Ухвалою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2014 року забезпечено позов ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності на спірне майно та накладено арешт на домоволодіння по АДРЕСА_2, 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області та заборонено їх відчуження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2014 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушень будь-яких цивільних прав та/або законних інтересів позивача щодо спірних об'єктів нерухомого майна та дійшов висновку про те, що його звернення до суду здійснене поза необхідністю захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, тобто всупереч ч.1 ст.16 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, це 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_4 ставив питання про визнання недійсними договору купівлі-продажу житлового будинку з будівлями та спорудами АДРЕСА_2, та договору дарування домоволодіння АДРЕСА_1, укладених 03 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а також скасування державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, не будучи при цьому стороною вказаних правочинів.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року право власності на вказане майно в результаті розподілу спільного сумісного майна подружжя визнано за відповідачем ОСОБА_2

Вищезазначене рішення суду позивачем ОСОБА_4 в цій частині не оскаржено та судами апеляційної і касаційної інстанцій не переглядалось.

Отже висновок суду про відсутність будь-яких порушених прав позивача є правильним.

До того ж ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивачем не вказано про порушення його законних прав чи інтересів укладеними відповідачами правочинами.

Крім того, посилаючись на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15.08.2014 року, якою було накладено арешт на вищевказане майно у забезпечення позовних вимог позивача по іншій справі, позивачем ОСОБА_4 не надано доказів на підтвердження внесення заборони на відчуження цих об'єктів нерухомості до реєстру обтяжень нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення суду.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: