У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 травня 2010 року між нею та ОСОБА_4 укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 210 000 грн, кінцевим терміном повернення якої є 15 травня 2011 року. Того ж дня і між тими ж сторонами для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля «Тоуоtа-Саmrу» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1. 7 травня 2011 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано відповідне обтяження щодо зазначеного автомобіля. У зв'язку з простроченням ОСОБА_4 повернення позики, 6 січня 2012 року за заявою позивача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано звернення стягнення на зазначений автомобіль. Згодом позивачу стало відомо, що постановою від 26 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області Третяченко К.Ю. накладено арешт на автомобіль, яким заборонено його відчуження, а постановою від 18 грудня 2012 року оголошено розшук даного автомобіля. Зазначені виконавчі дії здійснено у рамках виконавчого провадження, відкритого 22 листопада 2012 року постановою державного виконавця в порядку примусового виконання рішення апеляційного суду Донецької області 12 жовтня 2012 року. Позивач вважає, що арешт та заборона відчуження спірного автомобіля порушує її права, оскільки право застави у неї виникло раніше, ніж ухвалено рішення суду у справі за позовом ПАТ «Страхова компанія «Інгострах» до ОСОБА_4, тому просить визнати за нею переважне право на задоволення своїх вимог до ОСОБА_4 за рахунок спірного автомобіля, зняти з нього арешт і скасувати розшук вказаного автомобіля.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2014 року, позов задоволено частково.

Звільнено з-під арешту автомобіль «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області постановою від 26 листопада 2012 року.

Скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області від 18 грудня 2012 року про оголошення розшуку автомобіля «Toyota Camry», державний номер НОМЕР_1.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року та ухвали апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку і, з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що арешт автомобіля в межах виконавчого провадження про стягнення грошових коштів на користь ПАТ «Страхова компанія «Інгострах» порушує права позивача, оскільки позивач має переважне право звернення стягнення на спірне майно перед іншими кредиторами.

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судами, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що 15 травня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 210 000 грн, кінцевим терміном повернення якої є 15 травня 2011 року. Того ж дня і між тими ж сторонами для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором позики укладений договір застави транспортного засобу - автомобіля «Тоуоtа-Саmгу» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

7 травня 2011 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано відповідне обтяження щодо зазначеного автомобіля.

У зв'язку з простроченням ОСОБА_4 повернення позики, 6 січня 2012 року за заявою позивача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано звернення стягнення на зазначений автомобіль.

Згодом позивачу стало відомо, що постановою від 26 листопада 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Донецької області Третяченко К.Ю. накладено арешт на автомобіль, яким заборонено його відчуження, а постановою від 18 грудня 2012 року оголошено розшук цього автомобіля. Зазначені виконавчі дії проведені у рамках виконавчого провадження, відкритого 22 листопада 2012 року постановою державного виконавця, з виконання рішення апеляційного суду Донецької області 12 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Страхова компанія «Інгострах» майнової шкоди в сумі 292 756,12 грн.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами третьою і четвертою ст. 577 ЦК України визначено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до реєстру.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Встановивши, що на час накладення державним виконавцем арешту на спірний автомобіль (на 22 листопада 2012 року) вже існувало обтяження на цей автомобіль, що зареєстровано 7 травня 2011 року, і з 6 січня 2012 року порушена процедура звернення стягнення на цей автомобіль за заявою позивача, суди дійшли правильного висновку про порушення прав ОСОБА_3 і звільнили з-під арешту це майно.

Доводи касаційної скарги щодо нікчемності договору застави від 15 травня 2010 року на законі не ґрунтуються.

Статтею 13 Закону України «Про заставу» в редакції, чинній на час укладення договору застави від 15 травня 2010 року, передбачено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходження нерухомого майна, договір застави космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих об'єктів. Вимоги щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору застави транспортного засобу законодавство, чинне станом на 15 травня 2010 року, не містило.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною, відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 30 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко