Справа № 361/9610/14 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3271/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 29 08.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Коцюрби О.П.

при секретарі - Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з даним позовом до ОСОБА_6 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Позивачі зазначали, що 23 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем скоїла дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, а потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2014 р., який набрав законної сили відповідачку ОСОБА_6 було визнано винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачка ОСОБА_2 зазначила, що внаслідок вказаних неумисних протиправних дій відповідачки їй було спричинену матеріальну шкоду яка складається із витрат на придбання для сина ліків під час його перебування у лікувальних закладах у сумі 48 948,54; витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника у сумі 30 386,49 грн.; втрати доходу, який вона могла б реально одержати за звичайних умов у сумі 10 528 грн.; витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового та судового провадження (під час розгляду кримінального провадження) у розмірі 1 158,54 грн. та витрат на правову допомогу в судовому провадженні (під час розгляду кримінального провадження) у розмірі 1600 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», позивачі посилаючись, що внаслідок скоєння кримінального правопорушення вони отримали моральну шкоду, просили суд стягнути:

- на користь ОСОБА_2 з відповідачки ОСОБА_6 - 42 946 грн. 70 коп., з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 726 грн. 33 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- на користь ОСОБА_2 з відповідачки ОСОБА_6 - 197 450 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- на користь ОСОБА_3 з відповідачки ОСОБА_6 - 27 450 грн., з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 2 550 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- на користь ОСОБА_4 з відповідачки ОСОБА_6 27 450 грн., з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 2 550 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- на користь ОСОБА_5 з відповідачки ОСОБА_6 - 27 450 грн., з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 2 550 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- на користь кожного з позивачів з відповідачки ОСОБА_6 та з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - по 1 250 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Послалась на те, що позивачами не було дотримано вимог законодавства, щодо необхідності звернутися до страховика і отримати страхове відшкодування, і тільки у випадку недостатності коштів має право на отриманні різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що свідчить про невірно обраний спосіб захисту свого порушеного права. Крім того, відповідачка вважала позовні вимоги щодо відшкодування витрат на поминальний обід такими, що не підлягають задоволенню, відповідно до ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Також, відповідачка зазначила, що вартість та установка пам'ятника замовленого позивачем є набагато вищою граничної вартості стандартних пам'ятників визначеної у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» №45 від 03 жовтня 2008 року, тому вважала, що відшкодуванню підлягає 3000 грн. в рахунок витрат на виготовлення та установку пам'ятника.

Посилалась на необґрунтованість можливості реального отримання ОСОБА_2 упущеної вигоди та не зазначення у чому вона полягає та відсутність доказів на обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу відповідачка послалась на те, що ці витрати не підтверджені документально, тому не підлягають відшкодуванню.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» позовні вимоги визнав частково, посилався на те, що АТ «Страхова група «ТАС» за фактом настання страхового випадку на підставі страхового акту №19912В/40/2014 від 18 вересня 2014 року було виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 51 498,54 грн., яке складається з витрат позивача ОСОБА_2 на лікування сина ОСОБА_9 в розмірі 48 948,54,54 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2550 грн..

Оскільки згідно п.9.3 ст.9 Закону, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілих становить 51000 грн. на одного потерпілого, отже ліміт відповідальності страховика за моральну шкоду на одного потерпілого складає 2 550 грн., в іншій частині моральну шкоду має відшкодовувати особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Позивач ОСОБА_2 не надала страховику оригінал свідоцтва про смерть та документи, які підтверджують витрати на поховання, а тому вони не підлягають відшкодуванню ПрАТ «СК «ТАС».

Витрати на поминки померлого не є витратами на його поховання, і, керуючись ст.14 ЦК України, ст.27 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» не відшкодовуються страховиком, а відтак витрати позивача ОСОБА_2 на поминки в розмірі 5 015,72 грн. не підлягають відшкодуванню ПрАТ «СГ «ТАС».

Позивач ОСОБА_2 не була непрацездатною на момент скоєння ДТП та не перебувала на утриманні померлого сина ОСОБА_9, а тому не має права на відшкодування недотриманих доходів.

Також, враховуючи відсутність розрахунку правової допомоги в порядку встановленому законодавством, вимоги позивача про стягнення вартості правової допомоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилаючись на викладене, просив суд частково відмовити в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» з урахуванням їх заперечень.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди - 27 402 грн. 98 коп.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди - 726 грн. 33 коп.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь кожного з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 2450 грн.

Стягнуто із ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь кожного з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди по 2550 грн.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

В частині вимог про стягнення витрат на поминальний обід в сумі 5015,72 грн., стягнення втраченого доходу в розмірі 10 528, 00 грн. на користь ОСОБА_2 - відмовлено.

В частині стягнення витрат на правову допомогу на користь позивачів в розмірі 10 000 грн. - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь Держави судовий збір в розмірі - 517 грн. 63 коп.

Стягнути із ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь Держави судовий збір в розмірі - 250 грн. 86 коп.

Не погоджуючись з рішенням позивачі та відповідачка ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Позивачі просять рішення в частині відмови у задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове про повне задоволення їх вимог. Також посилаються на невірний розрахунок судових витрат, стягнутих з відповідачів. Апелянти посилаються на порушення судом норм матеріального права, оскільки судом не враховано положення ст.ст.22, 1166, 1167, 1168 ЦК України про те, що саме винна особа зобов'язана відшкодувати шкоду завдану особі з її вини.

Відповідачка ОСОБА_6 просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачі не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 жовтня 2012 року, близько 20 год., відповідачка ОСОБА_6, керуючи автомобілем та рухаючись у напрямку від м. Чернігів до м. Києва по вулиці Київська у м. Бровари Київської області, порушила вимоги Правил дорожнього руху України в результаті чого здійснила виїзд на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_10.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «MITSUBISHI LANCER», д.н. НОМЕР_4, ОСОБА_10, пасажири вказаного транспортного засобу ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_9, а також пасажир автомобіля «CHEVROLET CRUZE», д.н. НОМЕР_3, ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2014 року ОСОБА_6 було визнано винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та піддано кримінальному покаранню у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, з позбавленням права керувати всіма видами транспорту строком на 3 роки (а.с.19-25).

Згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2014 року вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6 - залишено без змін. Застосовано до ОСОБА_6 п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 р. та звільнено її від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі (а.с.25).

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2014 р. по справі № 361/8361/13-к (провадження № 1-кп/361/16/14) щодо ОСОБА_6 набрав законної сили 17.06.2014 р.

У зв'язку із отриманими під час ДТП травмами син позивачки ОСОБА_2 в період часу з 23.10.2012р. по 02.11.2012р. перебував на лікуванні у реанімаційному відділенні Броварської ЦРЛ, в період часу з 02.11.2012р. по 26.11.2012р. у відділенні політравми Київської міської клінічної лікарні № 17, в подальшому проходив лікування в лікувальному закладі по місцю проживання, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За весь час лікування витрати на лікування сина ОСОБА_9 для позивача склали - 48 948,54 грн. 54 коп.. Вказані витрати позивачу відшкодовані Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (а.с.30-38).

У зв'язку зі смертю сина ОСОБА_9, позивач на підставі договору № 1984/1 від 14.12.12р. на ритуальні послуги по підготовці тіла до поховання з філією Державного підприємства «Білсудмедзабезпечення», витратила 781 000 білоруських рублів, що підтверджується товарним та фіскальним чеком. Відповідно до відомостей НБУ станом на 14.12.12 р., витрати позивачки в перерахунку на українську валюту становлять - 726 (сімсот двадцять шість) грн.. 33 коп.(а.с.29-43).

Витрати на виготовлення комплекту надгробного пам'ятника сину позивачки, згідно наряду-замовлення від 02.09.13 р. та квитанції до прибуткового касового ордеру № 2975069, склали 24 428 000 білоруських рублів, що за курсом НБУ станом на 02.09.13р. становить - 21 740 грн. 92 коп. (а.с.46-48).

Витрати на демонтаж (установку) надгробного пам'ятника сину позивачки, згідно акту прийому-здачі робіт від 24.07.14 р., склали 2 524 800 білоруських рублів, що за курсом НБУ станом на 24.07.14 р. становить - 2 903 грн. 52 коп. (а.с.49-50).

За час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позивачка ОСОБА_2 змушена була з'являтись до слідчого для проведення слідчих дій та до суду для участі у судових засіданнях, у зв'язку з чим несла матеріальні затрати на придбання квитків на той чи інший вид транспорту, які склали 1 158,54 грн. (а.с.64-94).

Крім того під час розгляду кримінального провадження у суді позивачка ОСОБА_2 понесла витрати на правову допомогу в судовому провадженні, зокрема за підготовку позовної заяви до суду у сумі 1 600 грн. (а.с.95).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та фактично заперечуються сторонами.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачів є наслідком порушення правил дорожнього руху відповідачкою ОСОБА_6, цивільно-правова відповідальність, якої була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС», у зв'язку з чим позивачка ОСОБА_2 понесла матеріальні збитки у виді витрат на лікування, ритуальні послуги, спорудження надгробного пам'ятника, витрати на досудове розслідування, які повинні відшкодувати винна особа та ПрАТ «Страхова група «ТАС».

Крім того, позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода, внаслідок заподіяних їм моральних і фізичних страждань, наслідків тілесних ушкоджень, істотності вимушених змін у їх життєвих та виробничих стосунків, які також підлягають стягненню із відповідачів на користь ОСОБА_2 у сумі 1000 грн., позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у розмірі 5000 грн., а саме: із відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» відшкодування в розмірі по 2550 грн. на кожного, а із ОСОБА_6 по 2450 грн. на кожного.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідачки ОСОБА_6, позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримали тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, син позивачки ОСОБА_2 помер.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 09.04.2014 року ОСОБА_6 було визнано винною у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, як слідує з вищенаведеного, вказана ДТП мала місце з вини ОСОБА_6

А відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно полісу забезпечений транспортний засіб-автомобіль марки «CHEVROLET CRUZE», д.н.з. НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_6 під час ДТП (а.с.35).

За ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування// для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/.

Таким чином, виходячи з наведеного, відповідальність за спричинену в ДТП шкоду позивачу несе страховик - ПрАТ «Страхова група «ТАС» в межах ліміту відповідальності, а ОСОБА_6 має нести відповідальність в тому випадку, коли страхової виплати буде недостатньо для повного відшкодування завданої в ДПТ шкоди.

За ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті ДТП, є шкода /в тому числі моральна шкода/, пов'язана з лікуванням потерпілого.

А згідно ст. 24 п. 24.1 цього Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Ст.22 п. 22.3 вказаного вище Закону передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

А п.9.3 ст.9 зазначеного Закону визначено обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, у розмірі 51 000 грн. на одного потерпілого.

За ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Таким чином, суд першої інстанції вірно виходив з обставин, при яких позивачам була завдана матеріальна та моральна шкода, ступеня моральних страждань та нервових переживань від загибелі сина позивачкою ОСОБА_2 та фізичних страждань від отримання тілесних ушкоджень іншими позивачами, при цьому визначення розміру шкоди стягнутої судом на користь потерпілих з відповідачів відповідає вимогам закону з урахуванням наданих доказів.

Стягуючи витрати на виготовлення та встановлення пам'ятника, суд правильно виходив з положень статей 22, 1201 ЦК України, які визначають, що завдані збитки відшкодовуються в повному обсязі. Оскільки АТ «Страхова група «ТАС» за фактом настання страхового випадку на підставі страхового акту №19912В/40/2014 від 18 вересня 2014 року виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 51 498,54 грн., тому решта понесених витрат відшкодовується винною особою в повному обсязі.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права.

Посилання позивачки ОСОБА_2 в апеляції про те, що суд допустив порушення відмовивши їй у задоволенні вимог про стягнення втраченого доходу та витрат на поминальний обід, на увагу не заслуговують, оскільки понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання, відповідно до Закону «Про поховання та похоронну справу», при цьому позивачка ОСОБА_12 відповідно до ст. 1200 ЦК України не відноситься до осіб, яким відшкодовується шкода (упущена вигода, затрати на поминальний обід), завдана смертю потерпілого.

Інші доводи апелянтів, що викладені в апеляційних скаргах, були предметом розгляду суду першої інстанції, їм дана відповідна оцінка, висновків суду першої інстанції вони не спростовують, тому колегія суддів не знаходить правових підстав до скасування рішення суду в цій частині та задоволення апеляційної скарги.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянтів позивачів у справі щодо невірного вирахування судом судового збору, тому в цій частині рішення суду підлягає зміні.

На підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину.

А відповідно до ч.3 ст.6 цього Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь держави в сумі 3563 грн. з відповідачки ОСОБА_6 залежно від задоволеної частини позовних вимог, а з відповідача ОСОБА_2 стягнути на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.10 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року в частині стягнутих із ОСОБА_6 і Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судових витрат на користь Держави змінити.

Стягнути із ОСОБА_6 судові витрати на користь Держави в розмірі 3563 (три тисячі п'ятсот шістдесят три) грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» судові витрати на користь на користь держави в розмірі 320 (триста двадцять) грн. 10 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :