АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3671/15 Справа № 179/1387/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ковальчук Т. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

18 травня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Прозорової М.Л., Пономарь З.М.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 06 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 800/1, за умовами якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 20 382 доларів США строком до 05 лютого 2013 року для придбання автомобіля «ГАЗ 330202», а відповідач зобов'язався сплачувати кредит та проценти за користування коштами у розмірі 12,5 % річних в порядку, на умовах та в строки передбачені вказаним договором. В зобов'язання виконань зобов'язань 06 лютого 2008 року між сторонами укладено договір застави автомобіля «ГАЗ 330202 СПГ», 2007 року випуску, належного відповідачеві на праві власності.

У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором, на підставі виконавчого напису нотаріуса 23 грудня 2009 року звернуто стягнення на автомобіль «ГАЗ 330202 СПГ», 2007 року випуску. Отримані від реалізації кошти в сумі 18 510,70 грн., зараховані в рахунок погашення заборгованості по відсоткам.

Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору, допускаючи заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування.

Станом на 24 червня 2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем склала: 19 264,47 долари США (228 828,61 грн.) - сума неповернутого кредиту; 8 420,70 доларів США (100 023,37 грн.) - несплачені проценти; 3 584, 79 долари США (42 581,11 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 6 747,30 доларів США (80 146,26 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 981,53 долар США (11 658,88 грн.) - 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів; 1 843,53 долари США (21 897,95 грн.) - 3 % річних за несвоєчасне повернення основного боргу, всього сума боргу складає - 40 842,32 долара США, що складає - 485 136,18 грн., яку просив стягнути позивач на свою користь.

Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково (а.с.103-105).

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 800/1 від 06 лютого 2008 року: суму неповернутого кредиту - 228 828 грн. 61 коп.; несплачені проценти - 100 023 грн. 37 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків 18 510 грн. 70 коп.; 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів - 11 658 грн. 88 коп.; 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів - 21 897 грн. 95 коп.; судовий збір - 3 654 грн.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням суду ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та підставності вимог позивача, оскільки з вини відповідача, який належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню станом на 24 червня 2014 року в сумі 384 573,51 грн. При цьому судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшено розмір пені.

Однак, погодитись з таким висновком суду повністю не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, за умовами кредитного договору № 800/1 від 06 лютого 2008 року позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 20 382 доларів США строком до 05 лютого 2013 року для придбання автомобіля «ГАЗ 330202», а відповідач зобов'язався сплачувати кредит та проценти за користування коштами у розмірі 12,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором (а. с. 26-30). В забезпечення виконання зобов'язань 06 лютого 2008 року між сторонами укладено договір застави автомобіля «ГАЗ 330202 СПГ, 2007 року випуску, належний відповідачеві на праві власності (а. с. 31).

На підставі виконавчого напису нотаріуса від 23 грудня 2009 року (а.с. 36), вказаний автомобіль реалізовано 11 серпня 2011 року та кошти від його реалізації в розмірі 18 510,70 грн. були зараховані на погашення заборгованості по відсоткам (а. с. 39-45).

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 24 червня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 40 842,32 доларів США, що еквівалентно 485 136 грн. 18 коп., яка складає: 19 264,47 долари США, що еквівалентно 228 828,61 грн. сума неповернутого кредиту; 8 420,70 доларів США, що еквівалентно 100 023,37 грн. несплачені проценти; 3 584, 79 доларів США, що еквівалентно 42 581,11 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 6 747,30 доларів США, що еквівалентно 80 146,26 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 981,53 долар США, що еквівалентно 11 658,88 грн. 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів; 1 843,53 долари США, що еквівалентно 21 897,95 грн. 3 % річних за несвоєчасне повернення основного боргу (а. с. 21-23).

Заочне рішення суду оспорюється в частині правильності стягнення суми заборгованості за кредитним договором в гривні та правомірності зменшення розміру пені.

За правилами ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ст. ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Глави 2 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (затвердженого постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275) банки мають право здійснювати кредитні операції в іноземній валюті на території України на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Пунктом 2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено право банку на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) здійснювати валютні операції, в тому числі надавати кредити у іноземній валюті, та відповідно вимагати виконання зобов'язання в іноземній валюті.

В пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, надано роз'яснення, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Згідно умов укладеного між сторонами договору кредит надавався саме у доларах США, повернення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно ануїтетними платежами в сумі 466 доларів США (п 3.3.3).

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги про виконання кредитного зобов'язання та застосування заходів за його порушення заявлені позивачем в доларах США у перерахунку до гривні за офіційним курсом Національного банку на день звернення до суду (11,878272 грн. за 1 долар США), тобто позивач визначив валютою платежу долар та просив стягнути із відповідача загальну суму 40 842,32 доларів США у гривневому еквіваленті розміром 485 136,18 грн. (а.с. 2-4)

В порушення ст. ст. 212 - 214 України суд першої інстанції на зазначені роз`яснення та обставини справи уваги не звернув, не дав належної оцінки умовам та змісту укладеного між сторонами кредитного договору, наявності у банку ліцензії на надання кредиту в іноземній валюті, та дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором в еквівалентному виражені гривні.

Виходячи з того, що як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли під час здійснення валютних операцій, у випадках і в порядку, установлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю").

Зазначений висновок знайшов своє відображення й у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі".

При цьому, в такому випадку у мотивувальній частині рішення наводяться розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення (п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення в частині присуджених сум кредитної заборгованості підлягає скасуванню з урахуванням істотних обставин в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, а саме ступінь виконаного зобов'язання боржником.

Враховуючи викладені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 800/1 від 06 лютого 2008 року станом на 24 червня 2014 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 264,47 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 228 828,61 гривень; по процентам - 8 420,70 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 100 023, 37 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення процентів - 500 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 10 345 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 20 690 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому, виходячи з аналізу вимог ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо порушення виконання грошового зобов'язання, є законними та обґрунтованими.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у судове засідання, призначене на 26 листопада 2014 року у розмірі 350 грн.( платіжне доручення № 77397672 від 13 листопада 2014 року, оригінал газети).

З урахуванням ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Пунктом 49 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах роз'яснено, що витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (пункт 6 частини другої ЦПК), відносяться до витрат, пов'язаних із вчиненням інших дій, необхідних для справи (стаття 87 ЦПК). При цьому зазначені витрати на будь-якій стадії процесу несе позивач, якщо заявить таке клопотання.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача, окрім стягнутих заочним рішенням суду судових витрат у розмірі 3 654 грн., підлягають витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у судове засідання призначене у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 750грн., а також частковому підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 121,8 грн. за подання апеляційної скарги, а всього судові витрати у сумі 871,8 грн.

Таким чином,колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, з ухваленням нового рішення. В іншій частині рішення суду щодо відмови у задоволенні позову, - не оскаржене і підстав для його скасування або зміни судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити частково.

Заочне рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року - скасувати в частині присуджених сум кредитної заборгованості та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору № 800/1 від 06 лютого 2008 року станом на 24 червня 2014 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 19 264,47 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 228 828,61 гривень; по несплаченим процентам - 8 420,70 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 100 023, 37 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення процентів - 500 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 10 345 гривень; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 20 690 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати у розмірі 871,8 гривень.

В іншій частині рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Л. Прозорова

З.М. Пономарь