Справа № 182/2462/15-ц
Провадження № 2/0182/1956/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.10.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частину квартири та ощадний внесок в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

Його батько ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 розірвали свій шлюб 04.09.1969 року. Після припинення шлюбних відносин батьки стали мешкати окремо, а також розділили дітей. Він залишився проживати разом з батьком у м.Нікополі, а сестра залишилася проживати з матірю в іншому місті. 13.01.1973 року його батько ОСОБА_2 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_4. Після укладання шлюбу батько, його дружина ОСОБА_4 та він (на той період йому було 12 років) стали постійно проживати разом однією сімєю у Нікополі за адресою: АДРЕСА_1. Дружину батька він вважав своєю матірю, так як з рідною матірю він ніяких звязків не підтримував. ОСОБА_4 його теж вважала своїм сином, так як своїх дітей у неї не було. Також після повернення з Армії у 1990 році він знов був прописаний у квартирі разом з батьком та ОСОБА_4І за адресою: АДРЕСА_2 (даний факт підтверджується відміткою про реєстрацію від 03.08.1990 року у його паспорті). У 1996 році їх сімя у складі 3-х осіб (батько, ОСОБА_5 та він) приватизували квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується Свідоцтвом про право на житло від 13.12.1996 року, виданим Нікопольським житлово-експлуатаційним обєднанням. 07 грудня 2007 року його батько помер. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4. Ще за життя батько залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського округу ОСОБА_6 25.07.2007 року за № 2263, згідно якого він усе належне йому майно заповідав ОСОБА_4. Після смерті батька він та ОСОБА_4 залишились проживати разом удвох в квартирі, вели з нею спільне господарство. 13 квітня 2014 року його мачуха ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5. Також залишився вклад, відповідно до договору № 8АМБШ 249 рід 27.08.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ „Приватбанк, на рахунку 8513 було розміщено грошові кошти. Спадщину після смерті батька ОСОБА_4 прийняла але не оформила свої спадкові права. Заповіту вона не залишила, а тому після її смерті відкрилась спадщина в порядку спадкування за законом. У відповідності до ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкове майно одержують особи за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, вставлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців у ОСОБА_4 на спадкування 1-ої, 2-ої, та 3-ої черги за законом немає. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У встановлений законом строк він звернувся із заявою до Приватного нотаріуса ОСОБА_7 для оформлення спадкових прав після смерті батька та ОСОБА_4. Однак йому було відмовлено в оформлені спадщини, в звязку з тим, що ним не надано документів, які б подтверждали його родинні стосунки з ОСОБА_4. З питання оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 йому було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про визнання його спадкоємцем четвертою черги. Він постійно проживав з батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сімєю в період з 1973 року та до моменту їх смерті, вів з ними спільне господарство, ховав батьків. Спадщину після їх смерті він прийняв, так як проживає та зареєстрований у квартирі за АДРЕСА_6. Зазначені ним обставини підтверджуються доданими до заяви документами. За таких обставин звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Суду пояснив, що в спадковій квартирі, в якій 1/3 належить йому, проживає постійно. Батька ховав разом із своєю мачухою, а мачуху ховав сам, бо в неї, крім нього, нікого не було.

Відповідач в судове засідання не прибув. Про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність.

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, батько позивача ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_3 розірвали свій шлюб 04.09.1969 року (а.с.7). Після припинення шлюбних відносин батьки позивача розділили дітей. Позивач залишився проживати разом з батьком у м.Нікополі. 13.01.1973 року батько позивача ОСОБА_2 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.8). Після укладення шлюбу батько позивача, ОСОБА_4 та позивач стали постійно проживати разом однією сімєю у Нікополі за адресою: АДРЕСА_1. Дружину батька позивач вважав своєю матірю. ОСОБА_4 теж вважала позивача своїм сином, так як своїх дітей у неї не було. Після повернення з Армії у 1990 році позивач знов був прописаний у квартирі разом з батьком та ОСОБА_4І за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16). У 1996 році сімя позивача у складі 3-х осіб (батько позивача, дружина батька позивача ОСОБА_5 та позивач) приватизували квартиру АДРЕСА_3 (а.с.9-13). 07.12.2007 року батько позивача помер (а.с.14). Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складалось з 1/3 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4. Ще за життя батько залишив заповіт, згідно якого все належне йому майно заповідав ОСОБА_4 (а.с.18-19). Після смерті батька позивач та дружина батька ОСОБА_4 залишились проживати разом удвох в спадковій квартирі, вели з нею спільне господарство. 13.04.2014 року ОСОБА_4 померла (а.с.20). Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5. Також залишився вклад, відповідно до договору № 8АМБШ 249 рід 27.08.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ „Приватбанк, на рахунку 8513. Спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 фактично прийняла, але не оформила свої спадкові права. Заповіту ОСОБА_4 не залишила, тому після її смерті відкрилась спадщина в порядку спадкування за законом. У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою до Приватного нотаріуса ОСОБА_7 для оформлення спадкових прав після смерті батька та ОСОБА_4 Однак позивачу було відмовлено в оформлені спадщини, в звязку з тим, що ним не надано документів, які б подтверджували його родинні стосунки з ОСОБА_4 (а.с.22). Позивач постійно проживав з батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сімєю в період з 1973 року та до моменту їх смерті, вів з ними спільне господарство, ховав батьків. Спадщину після смерті батька та його дружини позивач прийняв, так як проживає та зареєстрований у квартирі по вул.Шевченка, буд.№ 173, кв.№ 99 в м.Нікополі.

Родинні відносини позивача та померлої ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Так, свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона подруга нині покійної ОСОБА_4 ОСОБА_10 ще до її заміжжя з батьком позивача. Коли ОСОБА_10 вийшла заміж за ОСОБА_2, позивачу було 11 років. Після одруження ОСОБА_10 проживала разом з позивачем та його батьком однією родиною. Своїх дітей у ОСОБА_4 не було. ОСОБА_11 вона теж ніколи не бачила, бо їх не було. ОСОБА_12 позивач, вони жили разом.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона давня знайома ОСОБА_4 Познайомились вони з ОСОБА_4 на дачах, які були поруч. ОСОБА_13 їй казала, що позивач її син. Він завжди приїздив на дачу разом з ОСОБА_4 і допомагав їй. Вона навіть й не знала, що позивач не рідний син ОСОБА_13, дізналась про це лише зараз. Вона вважала позивача рідним сином ОСОБА_4

Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання позивача з ОСОБА_4 однією сімєю і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання однією сімєю в період з 1973 року по 13.04.2014 року ОСОБА_1 з ОСОБА_4, померлою 13.04.2014 року,

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири (загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею - 29,6 кв.м.), яка складається з: коридору 1 = 4,8 кв.м., ванної кімнати 2 = 2,0 кв.м; вбиральні 3 = 1,0 кв.м., кухні 4 = 6,4 кв.м., житлової кімнати 5 = 14,8 кв.м.; житлової кімнати 7 = 14,8 кв.м., вбудованої шафи 6 = 0,3 кв.м; балкону = 0,9 кв.м., розташованої за адресою: вул.Шевченка, буд.№ 178, кв.№ 99 в м.Нікополі Дніпропетровської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 13 квітня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на вклад у ПАТ КБ „Приватбанк, відповідно до договору № SАМDN5249 від 27.08.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ „Приватбанк, на рахунку 8513, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 13 квітня 2014 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_14