Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження №22ц/778/4203/15 Суддя-доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна в натурі із чужого незаконного володіння, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна в натурі із чужого незаконного володіння, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю.

У позові зазначав, що 10 вересня 2010 року його мати - ОСОБА_6 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гармашовим Г.М. В подальшому, 09 липня 2011 року ОСОБА_5 продала спірну квартиру ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ЗМНО Вовк І.В. в реєстрі за № 6696.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_6, уклавши з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу квартири, порушили права неповнолітнього на той час сина позивача, який мав речові права на житлове приміщення, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2013 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 10 вересня 2010 року між ОСОБА_6 (ОСОБА_6) та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гармашовим Г.М. в реєстрі за № 2869. Позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Вовк І.І. зареєстрованого в реєстрі за № 6696 судом залишені без задоволення.

Позивач зазначає, що майно вибуло з володіння його батька не з його волі, а в результаті неправомірних дій між відповідачем та третіми особами, тому просить витребувати майно з чужого незаконного володіння та оскільки він є спадкоємцем першої черги після смерті батька та прийняв спадщину, просить визнати право власності на частину квартири в порядку спадкування.

Просить суд витребувати квартиру АДРЕСА_1 з незаконного володіння від ОСОБА_4 на його користь, визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 в м. Запоріжжя шляхом вселення ОСОБА_3

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що на час смерті спадкодавця спірна квартира йому не належала, внаслідок чого не може бути успадкована, в зв'язку з чим не підлягають і задоволенню вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки зазначені вимоги є похідними від вказаних вище вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 10 вересня 2010 року його мати - ОСОБА_6 продала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Гармашовим Г.М. В подальшому, 09 липня 2011 року ОСОБА_5 продала спірну квартиру ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом ЗМНО Вовк І.В. в реєстрі за № 6696.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3.06.2013 року визнано недійсним зазначений вище договір купівлі-продажу від 10.09.2010 року, оскільки на час його укладання не було отримано дозволу органу опіки та піклування на відчуження квартири.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26.11.2013 року зазначене рішення суду першої інстанції в його вступній частині змінено, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

З матеріалів справи також вбачається, що чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_11 надав свою згоду на укладання вказаного вище договору купівлі-продажу.

З урахуванням викладеного встановлено, що ОСОБА_4 не знав та не міг знати про права третіх осіб на спірну квартиру, оскільки на час посвідчення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_5 була правомочним її власником та вибуло з володіння попереднього власника виключно з його власної волі та за згоди її чоловіка, а тому висновок суду про те. що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є голослівними та не підтверджено будь-якими доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд також обґрунтовано взяв до уваги, що на час смерті спадкодавця спірна квартира йому не належала, а тому і не входила до складу спадкового майна.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: