Справа № 401/1601/15-ц
31 серпня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Волошиної Н.Л., при секретарі - Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Світловодський завод "Калькулятор" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,-
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_1 працювала у ДП "Світловодський завод "Калькулятор" та була звільнена за п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів з позивачем остаточний розрахунок, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3944 грн. 20 коп.
Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Копією трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що вона працювала у ДП "Світловодський завод "Калькулятор" з 26 лютого 1981 року по 15 листопада 1998 року (а.с. 22).
Згідно копії архівної довідки від 05 листопада 2014 року та копії довідки ДП "Світловодський завод "Калькулятор", заборгованість по заробітній платі ДП "Світловодський завод "Калькулятор" перед ОСОБА_1 станом на 01 січня 2006 року та станом на 01 серпня 2005 року становить 3944 грн. 20 коп. (а.с. 23, 28).
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Рішенням № 4-рп/2012 Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що строки для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку в розрахунку для позивача пропущені не були.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13 зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Згідно наданого позивачем розрахунку, який не оспорюється відповідачем, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 53 грн. 33 коп. Таким чином, розмір середнього заробітку за період з 16 листопада 1998 року по 31 серпня 2015 року складає: 53 грн. 33 коп. х 201 місяців = 10719 грн. 33 коп.; 2 грн. 42 коп. х 10 робочих днів = 24 грн. 24 коп., 10719 грн. 33 коп. + 24 грн. 24 коп. = 10743 грн. 57 коп.

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Із змісту ст. 237-1 КЗпП України вбачається, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Матеріалами справи підтверджується, що питання стягнення моральної шкоди, у зв'язку із несвоєчасністю виплати заробітної плати, було вирішено заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 січня 2015 року, за яким з ДП "Світловодський завод "Калькулятор" на користь ОСОБА_1 стягнуто 500 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 24).

Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10,11,209,212,214-215,217,218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Світловодський завод "Калькулятор" на користь ОСОБА_1 10743 грн. 57 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Світловодський завод "Калькулятор" на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя ПІДПИС

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина

31.08.2015