Є. у. н. с. 512/45/15-ц
Провадження № 2/512/107/15
23 березня 2015 року Савранський районний суд Одеської області
в складі: головуючого - судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Шаповал Н.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним, -
До Савранського районного суду звернулося ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.08.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано від ОСОБА_2 повідомлення про ДТП, що сталося 05.08.2014 року о 16 год. 30 хв. в м. Одеса по вул. 25 Чапаївської дивізії, 6В, за участю транспортного засобу Пежо-307, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 і транспортного засобу Мітсубіші Лансер, д.н.з. НОМЕР_2.
В той же день до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся громадянин ОСОБА_1 який надав копію заповненого бланка поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0561590, який не було реалізовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» та який значиться чистим (незаповненим) та не використаним.
Договір АІ/0561590 не укладався ТДВ СК «Альфа-Гарант» з жодною особою і як наслідок його не було оплачено.
Факт оплати оспорюваного поліса не підтверджено жодним документом, адже страховий платіж на рахунки ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходив.
Оскільки договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником страхового платежу, проте страховий платіж Відповідачем не сплачений, грошові кошти на рахунок Позивача не надходили, і відповідно договір страхування чинності не набрав, позивач просить визнати поліс № АІ/0561590 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а. с. 65).
Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився (а. с. 63-64). Про причини неявки суд не повідомив.
Згідно адресної довідки Савранського РС ГУДМС України в Одеській області (а. с. 56) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, - у разі неявки в судове відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого рішення.
У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.
Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думки сторін викладенні ними в процесі розгляду справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено.
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються загальними нормами параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексів України, Закону України «Про страхування», а також спеціальним для даної сфери суспільних відносин Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
06.08.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано від ОСОБА_2 повідомлення про ДТП, що сталося 05.08.2014 року о 16 год. 30 хв. в м. Одеса по вул. 25 Чапаївської дивізії, 6В, за участю транспортного засобу Пежо-307, д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 і транспортного засобу Мітсубіші Лансер, д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 26-27; 28).
В той же день до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся громадянин ОСОБА_1 який надав копію заповненого бланка поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0561590, який не було реалізовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» та який значиться чистим (незаповненим) та не використаним (а. с. 29-30).
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно із ч.ч.1, 3 ст.981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
В силу ст.ст.1, 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховий поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору та документом суворого обліку.
Зобов'язанням, згідно ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1 - 6 ст. 203 ЦК України. Разом із тим згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Відповідно до ст. 983 ЦПК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, це ж саме зазначено і в ст. 18 Закону України «Про страхування».
За змістом ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним, у випадках, встановлених нормами Цивільного кодексу України.
Стаття 18 ЗУ «Про страхування» № 85/96-ВР розмежовує поняття «укладення» договору і «набрання ним чинності». Момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності.
У випадку, що розглядається, моментом укладення договору є момент набрання ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.
Стосовно моменту набрання чинності договором страхування, тобто здійснення першого платежу, слід враховувати, що коли він здійснюється готівкою, то цей факт має підтверджуватися видачею встановленого законодавством розрахункового документа - квитанції, касового чека тощо. При сплаті першого платежу у безготівковій формі договір набирає чинності з дати надходження коштів на рахунок страховика.
Це ж саме зазначено і в листі Верховного суду України від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування»
Факт оплати оспорюваного поліса не підтверджено жодним документом, оскільки страховий платіж на рахунки ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходив.
Відповідно до ч. 1, ст. 21 Закону України «Про страхування» передбачено, страхувальник зобов'язаний своєчасно вносити страхові платежі.
Проте, всупереч вищезазначеній нормі чинного законодавства страховий платіж за оспорюваним полісом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надходив.
Поліс № АІ/0561590, в силу ст. 18 Закону України "Про страхування" та ст. 983 ЦК України не набрав чинності у зв'язку з несплатою страхового платежу.
Статтею 10 Закону визначено, що страховим платежем (страховий внесок, страхова премія) є плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Розмір страхового платежу і строки його сплати віднесені ст. 982 ЦК України до істотних умов договору страхування.
Згідно зі ст. 18 Закону договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Оскільки договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником страхового платежу, проте страховий платіж Відповідачем не сплачений, грошові кошти на рахунок Позивача не надходили, і відповідно договір страхування чинності не набрав (а. с. 37-38; 39-40), суд дійшов висновку про те, що поліс № АІ/0561590 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливо визнати недійсним.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 18, 21 Закону України «Про страхування», ст. 1, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 203, 215, 509, 626, 638, 979, 981-983, 998ЦК України, ч. 1 ст. 88, 118, 119, 120 ЦПК України, -
1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним - задовольнити.
2. Визнати недійсним поліс № АІ/0561590 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідач має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення подати заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Савранського районного суду Одеської області.

Особи які приймали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні при оголошенні рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копій судового рішення.

Суддя В. А. Лепеха