АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

18 серпня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 29.09.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNL0AK21383707, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 20238,55 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.09.2013 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18.04.2012 року у розмірі 13423,40 доларів США. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором № DNL0AK21383707 від 29.09.2008 року у розмірі 12170,27 доларів США та судовий збір, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року у задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено (а.с.113-115).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.117-119).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитно-заставного договору № DNL0AK21383707 від 29.09.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 20 238,55 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2013 року, де предметом застави є автомобіль Ssang Yong Actyon, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № DNL0AK21383707 від 29.09.2008 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Відповідач, моючи заборгованість за кредитним договором, згідно акту прийому автомобіля від 05 березня 2009 року передав автомобіль Ssang Yong Actyon, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1 ПАТ КБ «Приватбанк» та 05.03.2009 року надав довіреність на право продажу вказаного автомобіля.

05.05.2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» було надано довідку начальнику МРЕВ в м. Дніпропетровську, з якої вбачається, що станом на 05.05.2009 року ОСОБА_2 повністю погасив заборгованість перед Приватбанком за кредитним договором № DNL0AK21383707 від 29.09.2008 року, де заставним майном є автомобіль Ssang Yong Actyon, 2008 року випуску, № кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

Однак, позивач вважає, що станом на 18.04.2012 року існує заборгованість по вищевказаному кредитному договору у розмірі 13 423,40 доларів США, яка складається з: 5 708,04 доларів США - заборгованість за кредитом, 2 434,04 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 646,61 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2 965,67 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31,31 доларів США - штраф (фіксована частина).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, при цьому посилався на ст. 57 ЦПК України де встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Враховуючи заперечення відповідача щодо наявності заборгованості та для з'ясування суми заборгованості, яка, на думку позивача, залишилася після продажу автомобіля, представник позивача апеляційною інстанцією був зобов'язаний надати документи, які б мали відомості, щодо дати та суми продажу автомобіля, переданого ОСОБА_2 ПАТ КБ «Приватбанк» за актом від 05.03.2009 року, з відображенням зазначеного в розрахунку заборгованості.

Однак таких документів представник позивача апеляційному суду не надав, та не зміг пояснити зазначеного в судовому засіданні, обмежившись наданням розрахунку, виписки та меморіальних ордерів, які належним чином навіть не підписані та не завірені, а отже апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду з позовом та відповідність нарахованої заборгованості.

Натомість матеріали справи містять копію кредитного договору, з якого вбачається, що зобов'язання по ньому повністю виконані, про що міститься відмітка позивача, що кредит повністю погашено. Таку саму копію договору разом з довідкою, саме банком було направлено до МРЕО, яким на вимогу суду надано копії цих документів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо наявності нібито заборгованості за кредитним договором є безпідставними, оскільки позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних доказів та не вказано на них в апеляційній скарзі, а тому колегія суддів вважає, що вони не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Отже, доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: