АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7666/15 Справа № 199/2756/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, третя особа: Представництво замовника №227 Міністерства оборони України, про здійснення страхових виплат, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відділення Фонду повинно виплачувати йому страхові виплати у зв'язку з професійним захворюванням, яке він отримав, працюючи у Представництві замовника №227, що підтверджується неодноразовими висновками МСЕК про наявність у нього другої групи інвалідності та втрату 70% працездатності безстроково, проте відповідач відмовляє йому в таких виплатах, чим порушує Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (а.с.1).

Рішенням Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.90-92).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильність рішення суду, неповне з'ясуванням обставин справи, просить розібратися в причинах призупинення виплати (а.с.110).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Установлено, що 18.01.2008 р. ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області щодо продовження йому страхових виплат у зв'язку з професійним захворюванням. З метою вирішення питання щодо передачі роботодавцем до відділення Фонду особової справи потерпілого на виробництві для продовження здійснення ОСОБА_2 страхових виплат, призначених роботодавцем, 27.02.2008 відділення Фонду направило запит до Представництва замовника №227, на якому, як слідує з вимог заявника він отримав професійне захворювання. У відповіді від 29.02.2008 р. вих..№77 Представництво замовника №227 Міністерства Оборони України повідомило що передати на облік до відділення Фонду документи ОСОБА_2 організація не має можливості, так як згідно рішення Міжобласного суду від 18.11.1999р. ОСОБА_2 в позові до ВО «Південний машинобудівний завод» про відшкодування шкоди, заподіяної професійним захворюванням, - відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 19.01.2000р. касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Міжобласного суду від 18.11.1999 р.- без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного документа, необхідного для розгляду питання про страхові виплати, крім того, рішенням Міжобласного суду від 18.11.1999р. ОСОБА_2 в позові до ВО «Південний машинобудівний завод» про відшкодування шкоди, заподіяної професійним захворюванням, - відмовлено. Ухвалою Верховного Суду України від 19.01.2000р. касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Міжобласного суду від 18.11.1999 р.- без змін.

Висновки місцевого суду є правильними, оскільки згідно із ст.7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. Фонд виплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам, членам їх сімей, які потерпіли на виробництві до 01 квітня 2001 року з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядкуФонду документи, що підтверджують право цих працівників, членів їх сімей, на такі страхові виплати та соціальні послуги або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року в редакції, яка діяла до 01.01.2015, установлено, що передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюється Фондом.

Статтею 35 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено виключний перелік документів, необхідних для розгляду Фондом справ про страхові виплати, серед яких обов'язковими є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими нормами та (або) висновок МСЕК про ступінь страти професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Міжобласного суду від 18.11.1999р. відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки відсутній причинний зв'язок між виконанням службових обов'язків та наслідками у вигляді інвалідності та втрати працездатності.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням Міжобласного суду від 18.11.1999р. та ухвалою Верховного Суду України від 19.01.2000р., і висновків суду не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: