Справа №442/2303/15-ц
Провадження №2/442/927/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 листопада 2002 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького МУЮ Львівської області, актовий запис № 525.

Від даного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3..

Спільне життя у них не склалось, виникали постійні сварки, непорозуміння. Відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин.

На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. З 2008 року вона подавала заяву до суду про розлучення, але вирішивши зберегти сім'ю, на її прохання, дана заява була залишена судом без розгляду.

Спору про розподіл майна, що є їх спільною сумісною власністю, у них немає.

Після розлучення бажає залишити прізвище «ОСОБА_1». Неповнолітні діти залишаються проживати разом з нею у чотирьох кімнатній квартирі.

На їх утримання вона просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/2 частки від його заробітку, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням наведеного, вона змушена звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин неявки, хоч був своєчасно та належним чином, повідомленим про час та місце судового засідання, рекомендованою коресподенцією та оголошенням через пресу. Отже виходячи з вищенаведеного, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого відділом РАГС Дрогобицького МУЮ Львівської області, вбачається, що 23 листопада 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_1». (а.с. 5)

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Як вже встановлено вище, сторони по справі 23 листопада 2002 року уклали шлюб, за час перебування у шлюбі в них народилося троє дітей: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають та знаходиться на утриманні позивача.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України).

Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дітей, а відповідач зобо'язаний таку допомогу надавати, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 64, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст..ст. 180-185 СК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького МУЮ Львівської області, актовий запис № 525.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишається на прізвищі «ОСОБА_1».

Стягувати аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с.Літиня Дрогобицького району Львівської області, в користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., в розмірі 1/2 частина із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.