АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3976/14-ц 22-ц/774/267/К/15
Справа № 211/3976/14ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/267/К/15 інстанції - Ткаченко С.В.
Категорія № 27 (4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Остапенко В.О., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Трофименко О.О.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" (далі - Банк) про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог зазначив що 27 лютого 2012 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 69#1, відповідно до якого йому було надано кредит у розмірі 19900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31 %.

Згідно умов договору в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою банк має право на списання коштів із його будь-яких рахунків у банку, але лише в межах суми такої заборгованості.

В серпні-вересні 2013 року, ним було допущено несвоєчасне внесення коштів на погашення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість.

Починаючи з 22 жовтня 2013 року відповідач в односторонньому порядку здійснює списання коштів з його зарплатного карткового рахунку і станом на 11 березня 2014 року загальна сума списаних коштів становить 21286 грн. 71 коп.

14 березня 2014 року він звернувся до відповідача з вимогою припинити списання коштів, здійснити перерахунок заборгованості, врахувавши списані кошти у розмірі 21286 грн. 71 коп. та повернути залишок коштів на його рахунок, однак отримав відповідь, що банк скористався своїм правом щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості.

Враховуючи те, що він не отримував жодної вимоги відповідача про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, а строк виконання зобов'язання з повернення повної суми заборгованості за кредитним договором не настав, дії відповідача щодо списання коштів із його зарплатного карткового рахунку є істотним порушенням умов кредитного договору зі сторони банку та вимог законодавства, тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати незаконними дії відповідача щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором від 27.02.2012 року № 69#61 та списання коштів із зарплатного карткового рахунку НОМЕР_1, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, врахувавши списані з його зарплатного карткового рахунку кошти в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за фактичне користування кредитом, а також визнати припиненими його зобов'язання по кредитному договору.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання припиненим зобов'язання ОСОБА_2 по кредитному договору № 69#61 від 27.02.2012 року залишені без розгляду за заявою позивача.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, визнано незаконними дії ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором від 27.02.2012 року № 69#61 та списання коштів із зарплатного карткового рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 27.02.2012 року № 69#61, врахувавши списані з зарплатного карткового рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 кошти в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за фактичне користування кредитом.

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував, що кредитний договір був укладений з дотримання вимог чинного законодавства, позичальник був ознайомлений та згодний з усіма його умовами, однак допустив їх порушення чим надав банку право достроково вимагати повернення повної суми заборгованості. Також, суд дійшов помилкового висновку щодо недотримання банком порядку звернення з вимогою про дострокове повернення коштів, а також безпідставно зобов'язав банк здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, залишивши поза увагою положення ст. 534 ЦПК України та пункту 9.4 кредитного договору.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, як законне і обгрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 лютого 2012 року між ПАТ "Дочірній банк Сбербанк Росії " та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №69#1, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 19900,00 грн. на поточні потреби, без обмеження цільового використання кредитних коштів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 31% річних.

Згідно п. 8.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит Банку частинами у розмірах та у терміни згідно з Графіком повернення кредиту, зазначеного у Додатку №1 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що належним чином повідомлений відповідач не з'явився в судове засідання і не надав доказів відправлення позивачу повідомлень про дострокове розірвання кредитного договору, та дійшов висновку про доведеність факту його незаконних дій щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, зобов'язавши ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" здійснити перерахунок заборгованості з врахуванням списаних з карткового рахунку позивача сум.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам указаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи 27 лютого 2012 року між сторонами укладено кредитний договір №69#1, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 19900,00 грн. на поточні потреби, без обмеження цільового використання кредитних коштів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 31% річних.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується щомісячно 27 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 661,24 грн. відповідно до графіку.

В порушення умов вищезазначеного пункту ОСОБА_2 було допущено несвоєчасне внесення коштів на погашення кредиту.

Згідно п. 10.1 вказаного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим договором.

Пунктом 9.5 вказаного договору передбачено, що позичальник доручає банку списувати протягом операційного дня, встановленого в банку, з будь-яких рахунків позичальника в банку в національній та/або іноземній валюті, у тому числі, але не виключно, зазначених в пункті 12.2 цього договору, а також з інших рахунків, які будуть відкритті позичальником в банку в майбутньому протягом дії цього договору, грошові кошти з метою повернення несплачених комісій, нарахованих і несплачених процентів, а також пені та штрафів, починаючи з дати, в яку позичальник зобов'язаний був здійснити платіж на користь банку, до повного погашення таких платежів. Своє право на договірне списання банк може використати необмежену кількість раз.

Відповідно до п. 8.3 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, в тому числі у разі затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини Кредиту, періодичність сплати якого передбачена цим договором, та/або процентів, нарахованих за користування кредитом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, 14 січня 2013 року Банком, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України направлено ОСОБА_2 повідомлення-вимогу № 157/7/18-5-1 від 10.01.2013 року про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

Згідно листа № 111/7/53-7 від 28.03.2014 року останній платіж у розмірі 3000 грн. здійснено позивачем 30.04.2013 року.

Наступне списання на погашення кредиту відбулося 21.10.2013 року з зарплатної картки позивача у розмірі 2309,30 грн.

Таким чином, дії Банку щодо направлення позивачу вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором та списання коштів із зарплатного карткового рахунку відповідають вимогам чинного законодавства та є правомірними.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_2 щодо здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором з врахуванням списаних з карткового рахунку коштів в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за користування кредитом, оскільки відповідно до п. 9.4 укладеного між сторонами кредитного договору кошти, які надійшли на рахунок з метою погашення заборгованості за договором, в тому числі списані в договірному порядку з рахунків позичальника або третіх осіб, а також перераховані третіми особами, направляються в наступній черговості на: - погашення пені за прострочення сплати процентів (які нараховані та несплачені Банку); - погашення пені за прострочення повернення кредиту; - погашення заборгованості за простроченими процентами (які нараховані та строк сплати яких є простроченим); - погашення простроченої заборгованості за кредитом; - погашення в день, зазначений в пункті 6.6 цього договору, процентів (нарахованих за поточний період та кінцевий строк сплати яких не настав); - погашення в день, зазначений в пункті 6.6 цього договору, наступного платежу згідно з графіком, якщо договором передбачено погашення кредиту частинами (строк сплати якого настав та який не є простроченим); погашення штрафів, передбачених договором; - погашення в достроковому порядку заборгованості за кредитним договором (строк сплати якої не настав та яка не є простроченою; - погашення суми витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання за цим договором.

Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Отже висновок суду про зобов'язання здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором з врахуванням списаних з карткового рахунку коштів в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за користування кредитом є помилковим, оскільки Банком, у відповідності до п. 9.4 кредитного договору та ст. 534 ЦК України, дотримано черговості погашення заборгованості.

За таких підстав колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог до ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання незаконними дій щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором № 69#61 від 27.02.2012 року та списання коштів із зарплатного карткового рахунку НОМЕР_1, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 69#61 врахувавши списані з зарплатного карткового рахунку кошти в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за фактичне користування кредитом.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про визнання незаконними дій щодо вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором № 69#61 від 27.02.2012 року та списання коштів із зарплатного карткового рахунку НОМЕР_1, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 69#61 врахувавши списані з зарплатного карткового рахунку кошти в рахунок погашення основної суми боргу та відсотків за фактичне користування кредитом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: