Справа № 466/6982/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/2148/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю,

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Проведено поділ майна подружжя.

Виділено у власність ОСОБА_2 ? частку квартири АДРЕСА_1 та виділено у власність ОСОБА_4 ? частку квартири на АДРЕСА_1.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким виділити у власність ОСОБА_2 2/13 частки, а йому - 11/13 часток спірної квартири. Зазначає, що спірна квартира належала його батькові на підставі договору купівлі-продажу і останній мав намір подарувати цю квартиру йому, однак не встиг цього зробити, так як помер. Факт його наміру підтверджується довіреністю на його бувшу дружину. Крім того зазначає, що батько заповів усе своє майно йому та його сестрі, тобто сестра успадкувала б квартиру батька, а він - спірну квартиру. Вважає, що квартира в цілому не може бути об"єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки ними внесено спільні кошти на придбання квартири лише 4000 доларів США, хоч батько придбав таку на 13000 доларів США. Також факт придбання спірної квартири його батьком підтверджується заявою його дружини ОСОБА_5 Посилається на те, що судом не вірно застосовано норми матеріального права, а тому висновок суду, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає розподілу в рівних частках між сторонам є невірний.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Матеріалами справи встановлено, що 30.09.2000 року сторони уклали шлюб, який 16.07.2013 року був розірваний в судовому порядку.

29.12.2004 р. між ОСОБА_6 та батьком відповідача ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Як убачається з матеріалів справи, після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_4 13.01.2011 р. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця та визнання права власності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.07.2011 р. визнано мирову угоду, укладену між сторонами, згідно якої відповідачі визнали позов ОСОБА_4 та изнали право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем - ОСОБА_4

На підставі даної ухвали 09.08.2011 р. ОСОБА_4 зареєстрував право власності на спірну квартиру, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 41).

Отже відповідачем зареєстровано право власності на спірну квартиру 09.08.2011 р.. яка була набута у власність під час шлюбу з ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначила, що під час шлюбу ними придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а тому ця квартира є спільною сумісною власністю і просила суд визнати за нею право власності на ? частку квартири.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку що спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу, що підтверджується матеріалами справи, зокрема ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.04.2011 р., згідно якої відповідачі визнали за позивачем право власності на квартиру, та витягом про державну реєстрацію прав.

Твердження апелянта про те, що спірна квартира була придбана його батьком на підставі договору купівлі-продажу у сумі 13000 доларів США, а ним лише внесено кошти у розмірі 4000 доларів США, тому позивачці належить лише 2/13 частки квартири, є безпідставними, оскільки відповідач набув у власність спірну квартиру АДРЕСА_1 в цілому, а тому поділу підлягає квартира в цілому, як об'єкт спільної сумісної власності, набутої подружжям за час шлюбу.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Так як спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, то висновок суду про виділення у власність сторонам по ? частці квартири відповідає нормам матеріального права.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: