Справа № 463/913/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/526/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2,

представника ЛКП "Віра" - ЦибакаО.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства "Віра" на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Віра" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року позов Львівського комунального підприємства "Віра" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення заборгованості за утримання та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь Львівського міського комунального підприємства "Віра" заборгованість за утримання та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території в сумі 1327 (тисячу триста двадцять сім) гривень та 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржило ЛКП "Віра".

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що застосування строку позовної давності є необгрунтованим, оскільки, відповідачі частково здійснювали оплату існуючої заборгованості протягом 01/2010 року до 01/2013 року, що свідчить про визнання ними свого боргу. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ЛКП "Віра" у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки ЛКП „Господар" з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 30.01.2014р. №336 (а.с.4) відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.cт.67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Як вбачається із матеріалів справи, обов'язку по сплаті наданих позивачем послуг відповідачі не виконують у повному обсязі, внаслідок чого у період з січня 2010 року по січень 2013 року виникла заборгованість у сумі 3378,51.

Згідно з ст. 20 ЗУ "Про житло-комунальні послуги" споживачі комунальних послуг зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків", затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за утримання та обслуговування житлового будинку за період з січня 2010 року по січень 2011 року, виходячи з того, що позовна вимога пред"явлена до суду 21.02.2014 року і за правилами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності не переривався, тому вимога про стягнення заборгованості за період з січня 2010 року по січень 2011 року включно до задоволення не підлягає, оскільки заявлена поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Однак, стягнення заборгованості за період, який є в межах встановленого законом трьохрічного строку позовної давності, то в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення, а відтак, суд першої інстанції правомірно стягнув 1327 грн. заборгованості за утримання та обслуговування житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачі здійснювали поточні платежі, що не свідчить про визнання ними боргу, а тому підстав для задоволення скарги немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.307 ч.1 п.1, ст.314 ч.1 п.1, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства "Віра" відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Шандра М.М.

Судді: Струс Л.Б.

Шумська Н.Л.