_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6460/15-ц
Провадження № 2/520/3449/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Маценко В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про виселення без надання іншого житла та зняття з реєстраційного обліку, суд, -

в с т а н о в и в :

06.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який 16.06.2015 року уточнив та просить виселити ОСОБА_2 з квартири № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі без надання іншого житлового приміщення та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. При цьому, позивач зазначає, що є власником квартири № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі. Реєстрація відповідача у квартирі створює позивачу перешкоди у користуванні і розпорядженні власністю. Відповідач веде аморальний спосіб життя, мати позивача неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів. У зв'язку із тим, що спільне проживання сторін у квартирі неможливе, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала та просить його задовольнити. При цьому пояснила, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні власністю, та у зв'язку із протиправною поведінкою відповідача, позивач не може проживати у квартирі разом із дружиною та донькою.

До судового засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 11.06.2015 року відповідач позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі. Вказана обставина підтверджується договором дарування від 13.02.2015 року, посвідченим державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 /а.с. 4-5/ та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 6/.

Відповідно до вказаного договору дарування квартира № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі /а.с. 4-5/, належала ОСОБА_5 на праві приватної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 07.06.2004 року, серія САА № 429602, зареєстрованого 02.07.2004 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6461035 КП «ОМБТІ та РОН», номер запису: 224; в книзі: 38к-103.

Пунктом 15 вказаного договору дарування передбачено, що відчуження квартири вчинено за письмовою згодою чоловіка дарувальника ОСОБА_2, відповідача по справі.

Згідно довідки /виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію/ від 22.04.2015 року слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 16/.

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 15.06.2015 року, подану до державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, з пропозицією передати відповідачу ОСОБА_2 прохання знятись з реєстраційного обліку та виселитись із квартири до 15.07.2015 року /а.с. 42/.

На підтвердження тверджень позивача стосовно аморального способу життя відповідача, судом досліджено: довідку-характеристику /а.с. 23/, акт жителів будинку № 1/1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі /а.с. 24/, копії відповідей Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області по зверненням ОСОБА_5 щодо неправомірних дій ОСОБА_2 /а.с. 26-37/, з яких слідує, що в період розгляду матеріалів було проведено профілактичну бесіду із ОСОБА_2 та про його стан здоров'я було повідомлено ОПКБ № 1.

У ході розгляду справи, судом були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Так, мати позивача ОСОБА_5 пояснила, що у квартирі № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі проживає вона разом із відповідачем по справі ОСОБА_2, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 16.04.2015 року. Відповідач ОСОБА_2 постійно чинить скандали та погрожує їй розправою. Син ОСОБА_1 постійно проживає разом із дружиною за іншою адресою, при цьому місце проживання сина, свідок вказати не змогла. ОСОБА_5 зазначила, що неодноразово викликала правоохоронні органи, так як відповідач веде себе аморально, пиячить. Також зазначила, що спірну житлову площу вона отримала перебуваючи на квартирному обліку від заводу «Мікрон», в ордер були внесені вона та члени її сімї, а саме чоловік ОСОБА_2 відповідач по справі та син ОСОБА_1 позивач по справі. ОСОБА_5 пояснила, що квартира трьохкімнатна, що іншого нерухомого майна відповідач немає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач по справі є справжнім сімейним тираном, вона неодноразово залишалася на ніч із ОСОБА_5, так як переживає за її життя. Зазначила, що квартиру № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі, ОСОБА_5 отримала для себе та чоловіка із сином.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 у квартирі № 55 будинку № 1 корпус № 1 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі, яка знаходиться у його власності, не проживає. У даній квартирі проживає мати позивача ОСОБА_5, та саме вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами стосовно неправомірних дій відповідача ОСОБА_2, про що свідчить досліджені судом письмові докази /а.с. 26-37/.

Частиною ч. 1 ст. 116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Посилання позивача як на підставу своїх вимог на ст. 116 ЖК України, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до положень ст. 3 СК України, в якій передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, відповідач ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_5 мати позивача, не можуть вважатися членами сімї позивача ОСОБА_1 Так, як судом встановлено, та не спростовано показаннями свідків, що позивач ОСОБА_1 спільно не проживає із своїми батьками, не повязаний спільним побутом із ними, позивач ОСОБА_1 має власну сімю, з якою постійно проживає за іншою адресою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно виселення відповідача без надання іншого житла не підлягають задоволенню. Оскільки, судом встановлено, що позивач не проживає за спірною адресою, та ним не доведено факт неможливості саме позивача ОСОБА_2 проживати спільно із відповідачем.

У відповідності до ч. 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 вселився на житлову площу правомірно та зареєстрований за спірною адресою на законних підставах, постійно проживає у спірній квартирі, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог ОСОБА_2 стосовно зняття відповідача із реєстраційного обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню у повному обсязі, так як необґрунтована та недоведена.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, 33, 116, 150, 155 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про виселення без надання іншого житла та зняття з реєстраційного обліку, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.