Номер провадження: 22-ц/785/968/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Сілуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ПриватБанк" (далі ПАТ "КБ "Приватбанк") до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Приватне транспортне підприємство "Транс-Ніка", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про витребування майна та звернення стягнення на предмет застави,

за апеляційною скаргою ПАТ "КБ "ПриватБанк" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ПАТ "КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 Позивач просив витребувати у відповідача та передати на зберігання позивачу автомобіль марки "Neoplan", модель N 122, 1994 року випуску та комплект ключів і документів до нього, а також в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором № 306/В від 07.03.2003 року в загальному розмірі 347662,70 Євро (що за розрахунками позивача еквівалентно 3772035,30 грн.) звернути стягнення на вказаний автомобіль, як на предмет застави, з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем зі зняттям з обліку і з наданням усіх повноважень для здійснення продажу. Позивач та його представник посилались на порушенням позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором, та на наявність підстав для звернення стягнення на предмет застави, право власності на який перейшло до відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, звернувся до суду з письмовою заявою про застосування строку позовної давності.

Треті особи участі у розгляді справи не приймали.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ "КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку з пропуском строків звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ "КБ "ПриватБанк" просить рішення суду від 26 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів

апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд 1-ої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності, оскільки з моменту настання строку виконання зобов'язання та виникнення права на звернення стягнення на предмет застави до моменту подачі позову до суду минуло більше 9 років.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

За змістом ст. ст. 546 ч.1, 610, 530 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до правил ст. ст.1, 27, 20 Закону України "Про заставу" від 02.10.1992 в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Із матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "КП "Приватбанк" і ОСОБА_3 07.03.2003 року було укладено договір № 306/В про відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної карти, відповідно до якого ОСОБА_3, отримав кредит у сумі 45 600,00 Євро, зі сплатою відсотків за користування ним. В додатковій угоді до кредитного договору № 306/В від 07.03.2003 року в п.6 зазначено, що остаточне погашення заборгованості по кредитному ліміту слід здійснити 07 березня 2005 року. (а.с.21-24). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ "Транс-Ніка" (майновим поручителем позичальника ОСОБА_3.) та ПАТ "КБ "ПриватБанк" було укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу від 07.03.2003 року, за умовами якого ПАТ "Транс-Ніка" передав у заставу автомобіль марки "Neoplan" модель N122(автобус пасажирський), рік випуску 1994, реєстраційний №11410, шасі № 9218606, що належав заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.19). За договором застави заставодавець зобов'язався забезпечувати виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредитного ліміту до 07 березня 2005 року. ( п.1 договору)

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2013року, заборгованість по кредитному договору була стягнута з відповідача ОСОБА_3 на користь банку у сумі екв. 280 965,94 Євро, що становило 2910730,43 грн.. (станом на 28.11.2012р.) (а.с.108-109). Станом на 31.01.2014 року заборгованість позичальника визначена позивачем у сумі 347662, 70 Євро (а.с.16-17).

За наданою апеляційному суду довідкою предмет застави - автобус Neoplan N122, 1994 р. виг., шасі №9218606, двигун №813352 - 21.08.13 року, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 і належить останній. (а.с.164). А відтак обов'язки заставодавця перейшли до ОСОБА_2 Проте, представник відповідача в процесі розгляду цієї справи подав заяву про застосування строку позовної давності, який вважав, сплив ще у березні 2008 року.

За правилами ст.ст.256-257,261ч.1,267ч.3,4 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого

цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що остаточне погашення заборгованості по кредитному ліміту було обумовлено сторонами кредитного договору датою - 07 березня 2005 року, і в зазначений строк кредитні кошти позичальником повернуті не були, то суд першої інстанції правильно вважав, що позикодавець-заставодержатель про виникнення у нього права здійснити звернення стягнення на предмет застави дізнався саме 07 березня 2005 року. А відтак, саме з цього часу правильно вважав за необхідне відліковувати початок перебігу строку позовної давності для звернення стягнення на предмет застави. Протилежні доводи позивача з цього приводу правильно були відкинуті судом першої інстанції.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на наявність заборгованості у позичальника, на те, що зобов'язання за договором повинні виконуватися належним чином, на продовження існування зобов'язання позичальника перед банком тощо, до уваги колегією суддів не беруться, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності за договором застави.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування правильного та справедливого рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у позові відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-314,315-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк Є.С. Сєвєрова