АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 688/2362/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1720/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Матковської Л.О.,

суддів: Баса О.Г., Федорової Н.О.,

при секретарі: Кошельнику В.М.,

за участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції, третя особа приватний нотаріус Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом в якому зазначав, що 21 травня 2008 року між ним і Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ВАТ АБ «Укргазбанк») був укладений кредитний договір №2652008/3в, за умовами якого відповідач надав йому кредит в сумі 31000дол.США на споживчі цілі із сплатою процентів за користування кредитом 13,8 % річних. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_3 та банком був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку передається квартира №67, що розташована за адресою Проспекту Миру,41, в м.Шепетівка, Хмельницької області загальною площею 58,6кв.м., житловою площею 41,3кв.м. Позивач вважає, що на ці правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Кредитний договір містить положення, які погіршили його становище як споживача за споживчим кредитом по відношенню до умов, встановлених діючим законодавством України. Банк, надавши кредит у доларах США порушив норми ст.99 Конституції України, ст.ст.3, 13, 524 ЦК України, ст.5 Декрету КМ України «Про ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1720/15

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 19,27

систему валютного регулювання і валютного контролю» вважає, що використання Банком іноземної валюти доларів США за споживчим кредитом дозволяється лише за наявності індивідуальної ліцензії НБУ. Банк не мав права надавати йому кредит в іноземній валюті. На підставі викладеного просить визнати недійсним кредитний договір №2652008/3в від 21 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ АБ «Укргазбанк» та договір іпотеки від 21 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 Зобовязати нотаріуса ОСОБА_2 виключити з реєстру іпотеку та заборонити відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку квартиру №67, що по Проспекту Миру,41, в м.Шепетівка, Хмельницької області.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити. Зазначає, що судом не наведено жодного Закону України, який би дозволяв використання іноземної валюти. Вказує, що інформація стосовно кредиту не була надана в повному обсязі, що суперечить законодавству України. Стверджує, що суд не прийняв до уваги письмові пояснення позивача щодо заперечення відповідача на позовну заяву. Суд знівелював та не застосував ст.99 Конституції України, ст.ст.32,35 Закону України «Про ОСОБА_5 України», ст.3 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», неправомірно посилався на п.4 ст.5 вказаного Декрету мотивуючи, що згідно неї не потрібна індивідуальна ліцензія.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 21 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2652008/3в, згідно з умовами якого банк надає ОСОБА_1 кредит у сумі 31000дол.США строком до 20 травня 2026 року зі сплатою 13,8 % річних (п.1.1.) Згідно з договором іпотеки між ОСОБА_3 та банком в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором прийнято в іпотеку квартиру №67, що знаходиться в м.Шепетівка, по Проспекту Миру,41 (п.2.1.).

Відмовляючи у задоволенні позову суд посилався на те, що умови спірного кредитного договору банком виконані повністю, а ОСОБА_1 визнавалися дійсними та виконувалися протягом шести років, неправомірність договору не встановлена судом та не випливає із закону, права позивача як споживача не порушені, підстав для визнання недійсним договору не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування рішення суду.

Так, посилання апелянта на неврахування судом відсутності у банку індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти, як засобу платежу при виконанні кредитного договору, на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Згідно ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст.524 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За змістом ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи позичальник на власний розсуд обрав фінансову установу, зокрема, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з власної ініціативи за отриманням кредиту саме у іноземній валюті доларах США і кредит був виданий згідно заявки позичальника у доларах США (а.с.33).

Відповідно до ст.5 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями.

Статті 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральні ліцензії встановлюється Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою правління НБУ від 17.07.2001р. №275, у п.5.3. якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» має банківську ліцензію, дозвіл, генеральну ліцензію, додаток до генеральної ліцензій та додаток до дозволу №123, 123-1, 123-2. Вказані додатки містять перелік валютних операцій, які має право здійснювати банк, серед них і операції з готівковою іноземною валютою на підставі якого з урахуванням вищезазначеного банк має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (а.с.38-40, 56-60).

Твердження апелянта про те що інформація стосовно кредиту не була надана йому в повному обсязі не відповідають дійсності, оскільки усі умови передбачені кредитним договором, який підписаний обома сторонами.

Відповідно ч.2 ст.1056 ЦК України позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно п.6 ст.11 України «Про захист прав споживачів» позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, позивач не скористався цим правом, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими.

Отже, укладаючи даний кредитний договір, сторони з'ясували умови договору, передбачили права та обов'язки як кредитора, так і позичальника.

ОСОБА_1 вносив платежі на погашення кредитної заборгованості, не ставлячи під сумнів самі умови договору, а це свідчить про відсутність підстав для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували рішення суду першої інстанції.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська