Справа №477/2320/14-ц 09.09.2015 09.09.2015 09.09.2015
Справа № 474/2320/14-ц
Провадження №22-ц/784/2245/15
Головуючий у першій інстанції: Саукова А.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Маляренко І.Б.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та представника відповідачів ОСОБА_5, представника третьої особи- Швайби Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2015 року, постановлену за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в тому числі і як до представника неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,

за участю третьої особи Служби у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації в Миколаївській області,

про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення з житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в томі числі і як представника неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення з житлового будинку.

Позивачка зазначала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, в якому на даний час зареєстровані та проживають відповідачі по справі. ОСОБА_3 маючи намір продати свій будинок , письмово звернулась до відповідачів про зняття з реєстрації та виселення їх. Оскільки відповідачі самовільно зайняли будинок та не звільняють його, таким чином умисно перешкоджаючи позивачці у користуванні належним їй будинком, позивачка просила усунути вказані перешкоди шляхом примусового виселення без надання іншого приміщення, допустивши негайне виконання рішення суду в частині виселення.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом відповідно до витягу з реєстру нерухомого майна ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7,10).

Відповідно до довідки Калинівської сільської ради Миколаївської області в будинку АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими та проживають позивачка та відповідачі. (а.с.3).

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, визначені права власника житлового будинку, а саме право використання житлового помешкання для власного проживання , проживання членів своєї сім'ї , інших осіб.

Судом встановлено, що в спірному будинку з 1981 року проживала позивачка та її син ОСОБА_4 З дозволу позивачки, як власниці будинку в 1988 році вселилася ОСОБА_6 - невістка, тобто дружина сина позивачки та в 1999 році був зареєстрований їхній син, онук позивачки ОСОБА_4 В 2003 році до даного будинку вселилась ОСОБА_7, дружина онука з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що відповідачі, в установленому законом порядку, вселились до спірного будинку, та відповідно до положень ст. 156 ЖК України , як члени сім'ї набули права проживання в даному будинку, зберігаючи на даний час статус колишніх членів сім'ї.

Порядок виселення з житлових приміщень врегульований нормами житлового кодексу. Так, відповідно до вимог ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 ЖК України. Підставами виселення за вказаною нормою передбачені наявність систематичного руйнування, псування житлового приміщення, використання його не за призначенням , систематичне порушення правил співжиття, або самоправне зайняття житлового приміщення.

Враховуючи, що судом не встановлено обставин, передбачених ст. 116 ЖК України, більше того, на такі обставини не посилалась і позивачка, районний суд обґрунтовано, відмовив в задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на самовільне захоплення та користування будинком, суперечить наявним доказам у справі та наведеним обставинам встановлених судом.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі, стосовно порушення її права власності, також підлягають відхиленню, оскільки судом вірно встановлено правомірне вселення та проживання відповідачів у спірному будинку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що воно ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до положень ст. 308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: