Справа № 278/5036/14ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Лабенської Л.І., сторін, їх представників,

третьої особи, прокурора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу за позовом Новогуйвинської селищної ради (далі Рада) до комунального підприємства «Агроводсервіс» Житомирської районної ради(далі - Підприємсво), ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, третя особа ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

У кінцевій редакції позову проти Підприємства Рада просить визнати недійсним та скасувати розпорядження та свідоцтво про право власності на житло НОМЕР_1 від 21.09.2010 року про безоплатну передачу у власність ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на цю квартиру, яке зареєстроване за ОСОБА_3, як за спадкоємцем. Вимоги мотивовані тим, що квартира незаконно вибула з власності територіальної громади Ради, оскільки порушена процедура приватизації. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 із заявою про приватизацію спірної квартири не звертався, жодних документів не підписував, а отже не бажав її приватизувати. Заяву від його імені підготувала та підписала ОСОБА_8, яка розраховувала отримати від ОСОБА_5 доручення на розпорядження цим житлом. Справа розглядається за участю прокурора.

Позов було підтримано представником Ради. Після закінчення з'ясування обставин справи останній звернувся з клопотання про надання йому додаткового строку для підготовки клопотання про призначення посмертної судової - психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_5 Позовні вимоги не були змінені, а тому це питання виходило за межі позовних вимог. Суд розглядає справу у межах позовних вимог(ч.1 ст.11 ЦПК України). Окрім цього розгляд справи відбувається з жовтня 2013 року. Протягом всього розгляду справи Рада неодноразово змінювала, доповнювала вимоги. Суд вважає, що позивач зловживає наданими йому законодавцем процесуальними правами.

Представник Підприємства пояснила, що проведення приватизації спірної квартири проводилося у відповідності до чинного на той час законодавства та за заявою особи, яка була зареєстрована у цьому житлі. У подальшому до суду не з'являлася.

На думку прокурора позов Ради спростовується зібраним у справі доказами. Просила відмовити у задоволенні позову. Таку ж саму правову позицію зайняли представники ОСОБА_3

ОСОБА_2, яка рішенням Апеляційного суду Житомирської області була виселена з даної квартири, вважає, що ОСОБА_5 заяв про приватизацію квартири не подавав, а тому позов Ради підлягає до задоволення.

ОСОБА_4 стверджувала, що саме вона підписувала за спадкодавця усі документи. А тому приватизація квартири проведена фактично за її заявою, а не користувача квартири.

Оскільки за життя ОСОБА_5, зловживав спиртними напоями, часто був голодний і вона йому всіляко допомагала їжею, утримувала спірну квартиру, робила ремонт, сплачувала комунальні послуги, поховала ОСОБА_5 Спадкоємці про останнього не піклувалися, а лише зазіхають на квартиру, яку він у розумінні закону фактично не приватизовував.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу у межах позову на засадах змагальності і диспозитивності. Відповідно до ст.11 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги. Докази мають бути належні та допустимі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ст.с.57-59,п.4 ст.60 ЦПК).

21.09.2010 Підприємство видало ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, площею 27, 97 кв.м. згідно із ч.1 Закону України «Про приватизацию державного житлового фонду», на підставі Розпорядження № 4798 від 21.09.2010, за заявою ОСОБА_5 від 15.09.2010 через Новогуйвинське ВЖРЕП (а.с.8,9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. ЦІ обставини сторони визнають. Рішенням цього суду від 17.10.2013, залишеним без зміни апеляційним судом області, року за відповідачем ОСОБА_3, визнано право власності на спірну квартиру, яку він успадкував після смерті ОСОБА_5(а.с.80-81).

Допитана як свідок ОСОБА_10(на той час керівник ВЖРЕП), пояснила, що документи на приватизацію житла, яке перебувало у власності Ради, за заявою користувачів квартир формувала саме Новогуйвинська ВЖРЕП. Вона пам'ятає, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 разом займалися оформлюванням документів для приватизації спірної квартири. Але заяву про передачу цієї квартири у власність ОСОБА_5 за життя підписав у її присутності особисто, при цьому була присутня і ОСОБА_4

За свідченнямми ОСОБА_11 (секретар Ради) лише ОСОБА_4 допомагала ОСОБА_5, вона особисто телефонувала спадкоємцю, що ОСОБА_5 вживає спиртними напоями, потім голодує, потребує допомоги, але він навіть не бажав її слухати. Свідку відомо, що між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 існувала усна домовленість, за якою ОСОБА_4 допомагала вести господарство та опікувалась ОСОБА_5, а він у свою чергу мав залишити їй вказану квартиру. ОСОБА_13- голова Ради пояснив, що жодних заяв стосовно встановлення опіки над ОСОБА_5 до Ради ніколи не надходило. ОСОБА_4 зверталася до нього із заявою, що заяву на приватизацію спірної квартири писала вона, а тому вважає, що спірна квартира приватизована незаконно(а.с.20).

Правові основи приватизації державного житла встановлено Законом України «Про приватизацию державного житлового фонду (далі - Закон). Відповідно до п. 5 ст. 5 Закону - кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.Суть приватизації державного житлового фонду, в контексті ч.1 ст. 1 Закону, полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто передача у їх власність, квартир (будинків), призначених для проживання сімей та одиноких осіб. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (ч.3 ст. 8 Закону). Отже, право на приватизацію житла

мають лише особи, які на законних підставах фактично проживають у зазначеному приміщені,

Зі справи вбачається, що на час приватизації ОСОБА_5 був єдиним користувачем спірної квартири № 6, проживав в ній та був зареєстрований(а.с.42). У справі є заява від 15.09. 2010 року з розміщенням підпису про те, що ОСОБА_5 бажає приватизувати цю квартиру.

За клопотанням позивача, з врахуванням тверджень ОСОБА_4, що саме вона підписувала цю заяву замість ОСОБА_5 лівою рукою, судом була проведена судова - почеркознавча експертиза. За клопотанням експерта останньому надавалися документи із підписами ОСОБА_5 ( т.1,а.с.102-121, 139, 152-153). За категорійним висновком експерта від 31.07.2015 №1/427 підпис на заяві про приватизацію спірної квартири виконано не ОСОБА_4 З мотивувальної частини експертизи також вбачається, що задля вирішення порушених перед експертом питань, останній з»ясовував належність цього підпису і ОСОБА_5 та зазначив, що підпис, який розміщений на заяві про приватизацію житла виконаний саме ОСОБА_5 (т.2 а.с.13-20).

З урахуванням усіх обставин справи сукупності та взаємозв»язку суд дійшов висновку, що порушень вимог Закону при прийняті оскаржуваного розпорядження про приватизацію ОСОБА_5 (за життя) спірної квартири та видачі йому відповідного свідоцтва не було.

Доводи ОСОБА_4, що вона проживала по сусідству з ОСОБА_5 піклувалася про нього(лікувала, купляла продукти) допомагала у веденні господарства, сплатила борги по квартирній платі, для приватизації його житла, проводила ремонт, встановила лічильник тощо ( т.1 а.с.84-86) не є предметом даного спору і не можуть свідчити про незаконність приватизації спірної квартири.

Керуючисьь: ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 15, 16, 203, 328, 345, 379, 383 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 130, 209, 210, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Новогуйвинської селищної ради до комунального підприємства «Агроводсервіс» Житомирської районної ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на квартиру та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на цю квартиру, третя особа ОСОБА_4 відмовити за недоведеністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г.Баренко