РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/20793/14-ц

пр. № 2/759/1461/15

24 березня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва у складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Іовій О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування квартири від 02.04.1999 р. Відповідач був зареєстрований за вказаною адресою як її чоловік, але після розірвання шлюбу з 11.05.2011 р. він в квартирі не проживає. Всі витрати по сплаті за комунальні послуги, утримання квартири в належному стані змушена нести позивач.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

ОСОБА_3 двічі в судові засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав.

Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4, що підтверджується договором дарування квартири від 02.04.1999 р. засвідченим нотаріусом Качельніковим С.В., реєстраційний № 4с-403 від 02.04.1999 р. (а.с.7-8).

12.10.2006 р. ОСОБА_4 змінила прізвище на «Перепелиця», про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 146 на видане відповідне свідоцтво (а.с.24).

11.05.2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 221 на видане відповідне свідоцтво (а.с.6).

Відповідно до довідки форми № 3 від 07.10.2014 р. № 70, виданої ЖБК «Обчислювач-2» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: з 31.08.1989 року ОСОБА_2, з 23.05.2002 року - колишній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а також діти ОСОБА_2 - ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.23).

Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що вони знають позивача з дитинства, також знають відповідача ОСОБА_3, якого вони не бачили приблизно два-три роки у квартирі АДРЕСА_1.

Свідок пояснила,що знає позивача з дитинства та живе по сусідству. Відповідача знає, але не бачила його давно, років два - три.

Суд приймає покази свідків за належні докази відсутності проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі, оскільки вони не протирічать поясненням представника позивача та іншим доказам, що містяться в матеріалах справи.

Суд не бере до уваги два акти складені трьома громадянами про те, що ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі, завірені головою правління ЖБК «Обчислювач-2», оскільки ці акти складені не повноважними на те особами.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання члені своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що хоча відповідач, вже не є членом сім'ї власника квартири АДРЕСА_1, на даний час за ним зберігається сервітут на користування цим житлом. Але не зважаючи на встановлену судом обставину про те що ОСОБА_3 не проживає в даній квартирі більше року, що ускладнює здійснення ОСОБА_2 повноважень користування квартирою, оскільки вона вимушена сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, у суду є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 383, 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 74, 88, 169, 209, 213-215, 218, 224-228, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через канцелярію суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :