Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житлом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що йому та його дружині - ОСОБА_3 на підставі ордеру у 2008 році надано кімнату

АДРЕСА_1. Спільне життя у них не склалося. У вересні 2013 року відповідачка забрала сина та речі, і перейшла жити до своїх батьків. Також відповідачка вивезла із кімнати речі, які були придбані під час спільного проживання подружжям. Оскільки сім'я існує тільки юридично, позивач подав позов про розірвання шлюбу.

Оскільки ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4 в квартирі не проживають більше як шість місяців, ОСОБА_2 просив суд визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1, у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що з ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2007 року. Відповідно до ордеру її чоловіку було надано право з сім'єю, на той час, з двох осіб, зайняти житлову площу в гуртожитку АДРЕСА_1. З того часу вони спільно проживали та зареєстровані в цій малосімейці. Від спільного шлюбу у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який також, 12 березня 2010 року зареєстрований за місцем проживання зазначеної адреси.

Також, позивачка вказувала, що з часом ОСОБА_2 почав зловживати спиртними напоями, він цілеспрямовано, застосовуючи фізичну силу або погрожуючи її застосуванням, не пускав в кімнату її та дитину, на словах залякував негативними наслідками для них у разі їхньої появи в ній.

На підставі наведеного вище, ОСОБА_3 просила суду усунути перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 їй та малолітньому ОСОБА_4; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні кімнатою, надати ключі та вільний доступ до вказаної кімнати.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано

ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні кімнатою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 та малолітньому ОСОБА_4 та надати ключі та вільний доступ до вказаної квартири.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову, оскільки ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами факт вибуття відповідачки з малолітнім сином на інше місце проживання, оскільки тимчасове залишення нею з дитиною спірного житла було обумовлено конфліктами у сім'ї.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 змінив замки на дверях, що є перешкодою у користуванні житлом.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житлом, за касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська