Справа № 581/609/15-ц
Провадження № 2/581/240/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

06 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 956,45 грн. та моральну шкоду у розмірі 16000 гривень, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Мотивує свої вимоги тим, що 9 листопада 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за її участю і участю відповідача. Відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знехтувала мірами безпеки, не справилася із керуванням та допустила зіткнення із електропорою та із цегляною опорою паркану. Відповідно до вироку суду відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України. Позивач отримала тяжкі тілесні ушкодження, згідно висновку МСЕК № 925487 їй встановлена 3 група інвалідності по зору. На даний час продовжує лікування та реабілітацію, за власні кошти змушена купляти ліки. Також їй була спричинена моральна шкода, яку позивач обґрунтовує неможливістю повноцінно жити та працювати. Їй протипоказана важка та середньої важкості праця, а тому не має можливості влаштуватися на роботу. Повністю втратила зір на ліве око і за висновками лікарів він вже не повернеться. Око не закривається, на обличчі шрами і це додає душевних страждань. Ще досить молода і не одружена, але зовнішній вигляд став непривабливим, що суттєво ускладнює життя та обмежує в можливості завести родину. 12 травня 2014 року відповідач надала розписку, в якій зобовязалася відшкодувати позивачу 20000 грн. моральної шкоди, але свого обовязку в повному обсязі не виконала. Сплатила тільки 4000 грн. Матеріальну шкоду позивач оцінила в 956,45 грн., моральну шкоду - 20 000,00 грн., 4000 грн. з яких відповідач відшкодувала в добровільному порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила стягнути 500 грн. матеріальної та 16 000 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в розмірі 500 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди. Раніше сплатила 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В поданих письмових запереченням зазначила, що на даний час не має роботи та не має можливості виплачувати ту суму, на якій наполягає позивач. Вказала, що позивач не надала доказів спричинення моральної шкоди саме у вказаному розмірі. Цей розмір повинен бути вирахуваний із врахуванням вимог розумності та справедливості.

З метою зясування відповідності призначених лікарями позивачу ліків та куплених нею, судом було заслухано усні консультації заступника головного лікаря Липоводолинської центральної районної лікарні ОСОБА_3, яка, в цілому, підтвердила їх відповідність. Після заслуховування цих консультацій позивач уточнила суму матеріальної шкоди в розмірі 500 грн., яку визнала відповідач.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

9 листопада 2013 року близько 1-ї години гр. ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керувала автомобілем ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на автодорозі Капустинці - Беєве Липоводолинського району Сумської області в с. Саї по вул. Леніна та допустила зміщення автомобіля за межі проїзної частини та зіткнення з електроопорою і цегляним стовпчиком паркану.

У результаті даної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які зафіксовані у висновку судово-медичної експертизи № 128 від 26 березня 2014 року, ними є: поєднана краніо-торако-хребетно лицьова травма, відкрита черепно-мозкова травма. Перелом скроневої кістки зліва з переходом на основу правої черепної ямки, середньої черепної ямки. Забій головного мозку. Церебросубарахноїдальний крововилив. Пневмоцефалгія. Забійна рана лобної області, верхньої та нижньої повіки зліва. Забій шийного відділу хребта. Перелом поперечного відростка 2 шийного хребцяка без зміщення. ЗТТГК. Забій грудини. Назальна лікворея зліва. Аневроз. Пошкодження в області голови в вигляді забійних ран, перелому виличної кістки з переходом на основу черепа, забою головного мозку, крововиливу під мякі мозкові оболонки, які кваліфікувалися як тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпечності для життя. Перелом лівого поперечного відростку 2 шийного хребця відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкодження по критерію тривалості розладу здоровя.

Дані обставини були встановлені вироком Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 травня 2014 року по справі №581/225/14-к, згідно якого відповідач була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з призначенням їй покарання у виді трьох рік позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом строком на два роки, з випробуванням з іспитовим строком два роки. Цивільний позов потерпілою ОСОБА_1 у кримінальному провадженні не заявлявся.

Ці обставини відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України враховуються судом щодо цивільно-правових наслідків дій ОСОБА_2 з питань, що мали місце ці дії та що вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку МСЕК № 925487 серії 10 ААВ від 10 лютого 2015 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності по зору та рекомендоване лікування у лікаря невропатолога амбулаторно та стаціонарно 2 роки, в окуліста, консультації в інституті нейрохірургії, «Д» нагляд невропатолога, окуліста, лор-лікаря, сімейного лікаря (а.с. 6).

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач після ушкодження потребувала систематичного лікування та тривалої реабілітації на придбання медикаментів, що були нею використані для лікування ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, як вбачається із оглянутої медичної карти позивача та товарних чеків про придбання медикаментів, що уточнено позивачем, підтверджено спеціалістом та визнано відповідачем, було витрачено 500 грн. (а.с. 13).

З розписки ОСОБА_2 вбачається, що вона зобовязується виплатити ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 20000 грн. та встановлено графік відшкодування (а.с. 12). Зясовано, що відповідач виплати позивачу 4000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що відповідач є власником автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, який згідно вищевказаного вироку суду був їй повернутий.

Відповідач також вказала, що її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована не була.

У звязку з цим саме відповідач несе відповідальність за спричинену шкоду, визнала матеріальну шкоду в розмірі 500 грн., визнання приймається судом відповідно до ст. 174 ЦПК України, а тому з відповідача необхідно стягнути 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено наявність спричиненої шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вина останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

При визначенні розміру моральної суд враховує, що позивачеві були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, вона повністю втратила зір на ліве око, їй встановлена третя група інвалідності по зору, протипоказана важка та середньої важкості праця. Внаслідок ушкоджень вона позбавлена можливості повноцінно жити та працювати.

Виходячи з засад розумності та справедливості суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю у розмірі 16 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 60, 174, 209, 212, 215 ЦПК Україна, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 (пятсот) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 16 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення.

Суддя О. В. Кузьмінський

Повний текст рішення складений 14 вересня 2015 року