Справа № 2/325/365/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду в смт.Приазовське Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду за пошкодження та знищення належного йому майна в розмірі 10910,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 7000,00 гривень.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 за дозволом позивача тимчасово проживала у цьому будинку та була виселена з нього на підставі рішення Приазовського районного суду від 15.01.2015 року. 10.03.2015 року позивачем при обслідуванні будинку і прилеглої до нього території виявлено недостачу та пошкодження наступних речей: зникли - 7 кубічних метрів дров по ціні 700,00 грн. за 1 куб, на суму 4900,00 гривень; колода кругла об'ємом близько 1,5 куб. метрів вартістю 1050,00 гривень; спиляні плодоносні фруктові дерева (2 груші та 1 сливу) вартістю по 500,00 грн. кожне; розібрано металевий баз - господарську споруду, яка складалась із 6 штук шиферу по 80,00 грн. кожна на 480,00 грн., труби металевої 8м по 150,00 грн. за метр на 1200,00 грн., дошки 0,4 м.куб вартістю 280 грн., металевих кутів 2м по 150,00 грн. на 300,00 грн.; зникли 3 заводських металевих хвіртки по 500,00 грн. кожна на суму 1500,00 грн. Всього вартість завданих збитків складає 10910,00 гривень. ОСОБА_1 в позові вказав, що він вважає винуватою у недостачі та пошкодженні позивача ОСОБА_2 та цим йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті, так як в момент виявлення нанесених йому збитків позивач пережив емоційний стрес, наслідки якого призвели до погіршення здоров'я, а також внаслідок пошкоджень і нестачі суттєво погіршився зовнішній вигляд належного позивачу будинку та зменшилась його ринкова вартість. Розмір моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в 7000,00 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні вимог з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, так як нею шкода майну позивача не спричинялася, докази на підтвердження того, що саме нею були викрадені чи пошкоджені речі ОСОБА_1 відсутні, вона разом із сім'єю проживала в будинку, інші господарські споруди не використовувала, топила піч придбаними нею дровами та вугіллям, а три дерева, які були сухими, дійсно спиляв її син, так як в результаті сильного вітру вони розбивали скло вікон у будинку та вказані дерева лежать на подвір'ї будинку.

Вислухавши доводи сторін, покази свідків та дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу (ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із аналізу вказаної норми слідує, що для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК стороні необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини завдавача шкоди.

На підтвердження вимог позивачем надані документи, що підтверджують право власності на будинок НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_1 - свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.07.2014 року, технічний паспорт на будинок і витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Обставина про належність будинку позивачу, а також тимчасове проживання в ньому ОСОБА_2 визнається відповідачем та підтверджується рішенням Приазовського районного суду від 15.01.2015 року про виселення ОСОБА_2 із цього будинку.

Позивач вважає, що покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 підтверджують інші обставини справи, які достатні для вирішення справи на його користь.

В судовому засіданні ці свідки підтвердили про наявність перелічених у позові предметів до вселення в будинок відповідача та їх відсутність на день огляду подвір'я - в березні 2015 року, але зазначили, що не знають напевне про обставини зникнення та пошкодження речей, в тому числі ким майно викрадене чи знищене.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 було знищене, викрадене чи пошкоджене майно, позивачем надано не було. Як зазначив останній в судовому засіданні, в органи міліції з відповідними заявами він не звертався.

За показами свідка ОСОБА_5, який є сином відповідача та проживав разом з нею в будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 майном позивача, яке знаходилось за межами будинку не користувалась, господарські споруди не розбирала, а ним особисто дійсно було спиляно три сухих дерева, які під час сильного вітру розбивали скло вікон будинку, спиляні дерева знаходяться на вказаному подвір'ї.

За положеннями частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, згідно ч.4ст.60 ЦПК.

На підставі викладеного, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди.

З тих же підстав не підлягаю задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди, так як відповідно до частини 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто, обставинами для обов'язкового доказування є, також, наявність неправомірних дій особи, настання наслідків у вигляді моральної шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини особи.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню із відповідача не підлягають, згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус