Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 311/331/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Номер провадження 22-ц/778/3546/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», третя особа: Генеральний директор Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» Короленко М.К. про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», третя особа: Генеральний директор Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» Короленко М.К., про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 19 грудня 2011 року позивач прийнятий токарем 2 розряду шахти «Прохідна» підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «ЗЗРК»).

Наказом № 646-к від 30 грудня 2014 року звільнений з посади токаря служби головного механіка шахти «Прохідна» на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з появою на роботі в стані наркотичного сп'яніння.

В зв'язку з тим, що позивач допущений до роботи 04 січня 2015 року, наказом № 05 -к від 05 січня 2015 року в наказ № 646-к від 30 грудня 2014 року були внесенні зміни, відповідно до яких він був звільнений з 05 січня 2015 року.

Вважає звільнення незаконним, оскільки наркотичні засоби не вживав, а висновок про появу на роботі в стані наркотичного сп'яніння є помилковим та не доведений в встановлений законом порядок.

Огляд позивача проводився з порушенням ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666, зареєстрованої в МЮ України 06.10.2009 року за № 93 2/16947, фельдшером ПАТ «ЗЗРК», який не має відповідного допуску для проведення тестів та огляду, а відповідно висновок про те, що позивач знаходився на роботі в стані наркотичного сп'яніння є помилковим та не доведеним, а звільнення з цієї підстави незаконним.

Відповідно до довідки ПАТ «ЗЗК» №51 від 12.01.2015 року заробітна плата за період з вересня по грудень включно 2014 року складала 15 134, 29 грн., тому середній заробіток в місяць складає - 3 783, 50 грн., який підлягає стягненню з відповідача з моменту звільнення, тобто з 05.01 2014 року по день поновлення на роботі.

Крім того, внаслідок незаконного звільнення відповідачем позивачу спричинена моральна шкода яка полягаю в тому, що було порушене конституційне право на працю. При цьому позивач знаходиться в пригніченому стані, відчуває беззаконня, несправедливість. Незаконне звільнення призвело до моральних страждань, які позивач оцінює в сумі 10000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив поновити його на посаді токаря служби головного механіка шахти «Прохідна» ПАТ «ЗЗРК», визнавши наказ № 646-к від 30 грудня 2014 року та наказ № 05 -к від 05 січня 2015 року незаконними. Стягнути з ПАТ «ЗЗРК» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 05 січня 2015 року по день постановки рішення суду, компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. та судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не прийнято до уваги, що його медичний огляд проводила фельдшер фельдшерського пункту ОСОБА_5, яка не мала відповідного свідоцтва на проведення медичного огляду на предмет наркотичного сп'яніння. Крім того, порушені п.п.3.10 та 3.11 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичне чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження не відібрані у дві ємкості, а тому проведення імунохроматографічного дослідження 15.12.2014 року було не допустимим, оскільки біологічне середовище - сеча могла бути використана лише один раз, для первинного дослідження, тому висновок імунохроматографічного дослідження 15.12.2014 року є недійсним. Судом не правильно дана оцінка показанням свідків, більшість яких є працівниками підприємства та заінтересовані у вирішенні справи на користь відповідача. Разом з цим суд не прийняв до уваги, що відповідно висновку № 350 від 09.12.2014 року проведеного лікарем КУ «Дніпрорудненська міська лікарня» ОСОБА_6, станом на 19.20 годин він знаходився у тверезому стані. Вважає, знаходження його в стані наркотичного сп'яніння на робочому місці не підтверджено належними доказами. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу № 646-к від 30 грудня 2014 року, який був змінений наказом № 05-к від 05 січня 2015 року, ОСОБА_3 був звільнений з посади токаря служби головного механіка шахти «Прохідна» з 05 січня 2015 року на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з появою на роботі в стані наркотичного сп'яніння (а.с. 6-9).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що 09 грудня 2014 року ОСОБА_3 перебував на робочому місці в стані наркотичного сп'яніння, що підтверджено актом № 57 та висновком № 57 медичного огляду від 09.12.2014 року та результатом імунохроматографічного дослідження № 2693 від 15.12.2014 року, показаннями свідків, тому звільнення його за п.7 ст. 40 КЗпП України є правомірним.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу та закон, що їх регулює.

Відповідно п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Пленум Верховного Суду України в п.25 постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст.27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийняв до уваги зазначені роз'яснення, а тому дійшов обґрунтованого висновку, що факт незаконного вживання наркотичних засобів встановлюється на основі показань свідків, наявності ознак наркотичного сп'яніння, результатів медичного огляду, а також текстів на наявність наркотичних і психотропних засобів в організмі людини, а встановлення наявності стану наркотичного сп'яніння в результаті незаконного вживання наркотичних та психотропних засобів є компетенцією тільки лікаря.

Судом встановлено, що 09.12.2014 року, о 12 годині 10 хвилин на підприємстві фельдшером фельдшерського пункту підприємства відповідача ОСОБА_5, за допомогою спеціального технічного засобу - Сніпер-10 був проведений медичний огляд ОСОБА_3 та було встановлено, що позивач перебуває на робочому місці в стані наркотичного сп'яніння. Результат лабораторних тестів - позитивний -«марихуана», що підтверджено актом № 57 та висновком № 57 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 13-14, 25-29).

Медичний огляд позивача здійснювали безпосередньо спеціалісти ОСОБА_5 - фельдшер фельдшерського пункту та ОСОБА_7 - лікар по гігієні праці.

Повноваження ОСОБА_5 на проведення такого обстеження підтверджується: наказом №272-к від 02.09.2009 року, дипломом, відомостями про проходження підвищення кваліфікації та перепідготовки, свідоцтвом до диплома, свідоцтвом про право на проведення перендрнейсових (післярейсових) медичних оглядів водіїв транспортних засобів, трудовою книжкою, посадовою інструкцією (а.с. 89-96).

Повноваження ОСОБА_7 на проведення такого обстеження підтверджується: наказом №28-к від 27.01.2010 року, дипломом, трудовою книжкою, посадовою інструкцією (а.с. 97-103).

Стаж роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 свідчать про їх належну кваліфікацію в питаннях визначення стану наркотичного сп'яніння.

Під час медичного огляду ОСОБА_3 була присутня та приймала участь в обстеженні і ОСОБА_8, яка працює зав.фельдшерського пункту підприємства відповідача, та повноваження якої підтверджуються свідоцтвом про право на проведення передрейсових (післярейсових) медичних оглядів водіїв транспортних засобів (а.с.132).

Таким чином, зазначені особи мали право проводити медичне обстеження ОСОБА_3, та ними встановлено наявність стану наркотичного сп'яніння 09.12.2014 року, в результаті незаконного вживання наркотичних та психотропних засобів ОСОБА_3

Процедура обстеження була дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженою Наказом № 306/680/21/66/5 від 10.10.97 Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 листопада 1997 р. за № 534/2338, Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров'я України. Міністерства внутрішніх справ України, № 158/417 від 16.06.98 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 1998 р. за № 482/2922.

Крім того, судом допитані свідки, які підтвердили факт незаконного вживання наркотичних засобів ОСОБА_3

Таким чином, докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій. Судом першої інстанції спростований довід апелянта про те, що фельдшер фельдшерського пункту ОСОБА_5, не мала відповідного свідоцтва на проведення медичного огляду на предмет наркотичного сп'яніння, оскільки в матеріалах справи наявні докази на підтвердження її повноважень щодо проведення медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, які досліджені судом та обґрунтовано прийняті судом.

Щодо доводів апелянта відносно того, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження - сеча не були відібрані у дві ємкості, то судом першої інстанції встановлено, що це відбулося не з вини осіб, які проводили медичне дослідження, а у зв'язку з тим, що позивачем була здана її мала кількість. У зв'язку з цим, абсолютно вірним є висновок суду про те, що ця обставина не може свідчити про незаконність проведеного обстеження, зокрема первинного медичного обстеження, яке було проведено 09.12.2014 року в 12.10 годин, про складено відповідний акт № 57 (а.с.13), відповідно якого результат лабораторних тестів позитивний -марихуана. Результатом імунохроматографічного дослідження 15.12.2014 року лише підтверджено наявність наркотичного сп'яніння 09.12.2014 року.

Щодо доводів апелянта про те, що в 19.20 годин 09.12.2014 року при дослідженні лікарем КУ «Дніпрорудненська міська лікарня» ОСОБА_6 не було виявлено ознак наркотичного сп'яніння та він знаходився у тверезому стані, то суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з моменту первинного дослідження на підприємстві і в медичній установі пройшов тривалий час, що могло вплинути на результат медичного дослідження, яке лікар ОСОБА_6 проводив вперше.

Інші доводи апелянта, зокрема щодо неправильної оцінки показань свідків, то ці доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують. Суд, дав належну оцінку як показанням свідків так і іншим доказам, зазначивши в рішенні суду мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. При їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: