№ 556/1187/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2015 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника третьої особи Великоцепцевицької сільської ради ОСОБА_1,

представника третьої особи інспекції ДАБК ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом Свято-Покровського чоловічого монастиря Сарненської єпархії УПЦ до ОСОБА_3, третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача про визнання права власності на нежитлове приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за монастирем права власності на нежитлове приміщення - будівлю храму, розташовану в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району, вул.Набережна, 1-Б. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1992-1993 рр. громадою села було здійснено будівництво храму для чоловічого монастиря, в даний час будівля храму передана монастирю і використовується для здійснення богослужінь. Разом з тим, внаслідок відсутності всіх необхідних документів органами реєстраційної служби було відмовлено у визнанні права власності на новозбудоване приміщення. В звязку з цим вважає за необхідне звернутись до суду за визнанням права на нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги, про що подав суду письмову заяву.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що будівля храму була збудована для чоловічого монастиря в 1992-1993 рр., однак оформити право власності в той час ініціативній групі, яку він очолював, не представилось можливим. Клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача проти задоволення позову не заперечили, представник сільської ради пояснив, що монастирю передано у постійне користування земельну ділянку під храмом та іншими будівлями.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, у відповідності до змісту ст.328 Цивільного Кодексу України вбачається, що право власності набувається з підстав, що визначені законом.

У відповідності до ч. 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

У відповідності до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже збудоване майно.

В судовому засіданні встановлено, що протягом 1992-1993 рр. ініціативною групою мешканців с.Великі Цепцевичі Володимирецького району під керівництвом ОСОБА_3 було здійснено самочинне будівництво храму для Свято-Покровського чоловічого монастиря на землях громадської забудови Великоцепцевицької сільської ради в межах населеного пункту.

Також встановлено, що рішенням Великоцепцевицької сільської ради №457 від 02.03.2010 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування чоловічому монастирю», затверджено проект землеустрою земельних ділянок, що передані у постійне користування позивачу, в т.ч. і земельної ділянки для обслуговування храму. На підставі цього рішення монастирем отримано Державний акт серії ЯЯ №272219 на право постійного користування земельною ділянкою, яке зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується копією державного акту та витягом про державну реєстрацію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що власник земельної ділянки, на якій розташовано самочинно збудовану будівлю, не заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, що підтверджується визнанням позову представником сільської ради. Крім того, вказана земельна ділянка передана позивачу у постійне користування для обслуговування будівель монастиря, в т.ч. і самочинно збудованого храму.

Судом також встановлено, що будівля храму є завершеним обєктом, який фактично використовується за цільовим призначенням, його технічні характеристики відповідають технічним вимогам та стандартам, встановленим для нежитлових приміщень, що підтверджується технічним паспортом, довідкою №556 від 02.08.2015 року, виданою Володимирецьким районним сектором ГУ ДСНС у Рівненській області, та актом санітарно-епідеміологічного обстеження обєкту від 01.09.2015 року.

У відповідності до ст.18 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом.

Таким чином, в судовому засіданні належними та допустимим доказами доведено, що власником земельної ділянки виділено земельну ділянку під вже збудоване майно, передане релігійній організації громадянами, а також ту обставину, що дане будівництво не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

При цьому суд також приймає до уваги, що у відповідності до ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 130, 174, 208, 209 ЦПК України, ст.ст.328, 331, 376 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати за Свято-Покровським чоловічим монастирем Сарненської єпархії Української православної церкви (Код 26259333), право власності на будівлю храму, який розташовано по вул.Набережна, 1-Б в с.Великі Цепцевичі Володимирецького району.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської обламсті через Володимирецький районний суд. Апеляцію може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

Головуюча: