АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

при секретарі Богацькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» про відшкодування шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

В ході розгляду справи були уточнені позовні вимоги та внесені зміни до предмету позову.

Просила стягнути з ТОВ «ОМЕГА» мережа супермаркетів «Варус» в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 50 000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 4 600 грн. 00 коп. та витрати на судовий збір.

Позов в первісній редакції обґрунтовувала тим, що в грудні була прийнята на роботу касиром у супермаркет «Варус» на неповний робочий день у зв'язку із вагітністю, проте працювала повний робочий день.

4 січня 2015 року під час перебування на робочому місці позивачка відчула погіршення стану свого здоров'я, через що звернулась до старшого касира з проханням відпустити з роботи, однак отримала відмову, висловлену в грубій формі. Зазначала, що співробітники не відпускали її з роботи та не давали змоги зателефонувати лікарю, а тому про ситуацію яка склалась вона телефоном повідомила батьків. Вони в свою чергу негайно прибули до супермаркету та викликали швидку, проте працівники супермаркету не допускали до неї лікаря та поводили себе грубо, чим принижували її гідність. Після тривалих суперечок і спорів лікар її оглянув, і встановивши загрозу викидня, доставив до лікарні.

Позивач зазначала, що зазнала душевних страждань адже ніхто із керівництва та колег не поцікавились станом її здоров'я, а страх втратити дитину заподіяв їй психологічну травму.

В уточнених позовних вимогах посилається на негативне ставлення відповідача до неї як працівника, залишення її в небезпеці і безпорадному стані.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, визнати дії адміністрації неправомірними та стягнути на її користь моральну шкоду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представники товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Встановлено, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_1, подала генеральному директору ТОВ «ОМЕГА» заяву про прийняття її на постійну роботу на посаду касира торговельного залу на 0,5 ставки в супермаркет «Варус-512» з 01 грудня 2014 року з іспитовим строком на 1 місяць (а.с.54).

Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр №1» у вказаний період ОСОБА_1 була вагітною (а.с.13).

Відповідно до наказу від 01 грудня 2014 року №227-КП ОСОБА_1 прийнята до ТОВ «ОМЕГА» на посаду касира торговельного залу розрахунково-касової зони супермаркету «Варус-512». (а.с.56). Вказівки на встановлення працівнику неповного робочого часу вказаний наказ не містить.

Графіком роботи касирів супермаркету «Варус-512» підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий час (а.с.9,10).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на посаду, безпосередньо пов'язану із зберіганням грошових коштів, у зв'язку з чим між нею та роботодавцем укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.55).

З пояснень наданих сторонами, вбачається, що 4 січня 2015 року позивач перебуваючи на робочому місці, відчула погіршення стану свого здоров'я, у зв'язку із чим звернулась до старшого касира ОСОБА_2 з проханням відпустити її з роботи. Адміністрацією магазину було прийнято рішення відпустити позивача з роботи після передачі ввірених їй грошових коштів.

Після передачі грошових коштів ОСОБА_1 була госпіталізована до лікарні (а.с.40).

Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр №1» Дарницького району м. Києва ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 1 з 4 по 21 січня 2015 року з приводу загрози передчасних пологів в терміні 24 тижня і анемії легкого ступеня (а.с.38).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із змісту наведених норм вбачається, що однією з підстав задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) та шкідливими наслідками, які настали.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не встановив неправомірну бездіяльність відповідача, що призвело до моральних страждань позивача, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при вирішенні спору судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 травня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук