Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 23 грудня 2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_2, який вони зареєстрували у М.Білозерській сільській раді Василівського району Запорізької області.

Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Одруження з ОСОБА_2 виявилося невдалим, тому, 01 квітня 2013 року шлюбні відносини було припинено, що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області.

Позивач є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який належить йому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі- продажу житлового будинку від 14 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області та зареєстрованого у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у реєстраційній службі Василівського районного управління юстиції Запорізької області від 09 квітня 2015 року.

Житловий будинок має загальну площу 176,0 кв. м. та складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 86,0 кв. м.

В зазначеному житловому будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 та їх донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До розірвання шлюбу, 13 лютого 2013 року відповідачка залишила житловий будинок, забрала всі свої речі та виїхала на постійне місце проживання до своєї матері у м. Василівка Василівського району Запорізької області.

На теперішній час відповідачка залишається зареєстрованою у житловому будинку АДРЕСА_1. На всі його прохання знятися з реєстрації, відповідачка не реагує.

Відповідачка також не сплачує рахунків за комунальні платежі.

Позивач просить суд усунути порушення в здійсненні ним права користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування цим житловим будинком; зобов'язати Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в

Запорізькій області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просить суд їх задовольнити. Також він пояснив, що відповідачка добровільно, з власної ініціативи, 13 лютого 2013 року залишила житловий будинок АДРЕСА_1, забравши всі свої речі. Намагань вселитися в будинок відповідачка не здійснювала, він не чинив їй жодних перешкод. На даний час в своїй частині будинку він проживає з дівчиною. Інша ? частина будинку належить ОСОБА_6

В судовому засіданні відповідачка проти позову заперечує, пояснивши, що не заперечує того факту, що 13 лютого 2013 року вона залишила житловий будинок АДРЕСА_1, забравши всі свої речі, оскільки у неї були конфлікти з позивачем та його матір'ю. Не може знятися з реєстрації в цьому будинку, оскільки їй більше нікуди зареєструватися. Комунальні платежі по будинку вона не сплачує, оскільки не проживає в ньому. Вона не має на даний час постійного місця проживання. Спільно зі своїми батьками вона проживати не може, як і зареєструватися в їх будинку, оскільки разом з ними проживає її старша донька, батьком якої не є позивач, стосовно якої вона позбавлена батьківських прав. Бажає вселитися до будинку позивача та проживати в ньому. До суду з позовом про вселення в зазначений будинок вона не зверталася.

Суд, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, позивач є власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який належить йому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі- продажу житлового будинку від 14 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області А.О.Бесараб, копія якого є у справі, та зареєстрованого у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у реєстраційній службі Василівського районного управління юстиції Запорізької області 09 квітня 2015 року, що підтверджується Витягом, копія якого є у справі.

23 грудня 2011 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідачки народилася донька - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі.

Позивач, як власник вказаного житла, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; його право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Тому позивач надав свою згоду не тільки на проживання своєї дружини, а й на її реєстрацію в зазначеному житловому будинку, яка зареєструвалася- 18.01.2012 року. Факт реєстрації відповідачки підтверджується її паспортом, копія якого є у справі та довідками Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, які є у справі. Цей факт не оспорюється в судовому засіданні сторонами.

Отже, відповідачка на законних підставах була зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1.

13 лютого 2013 року відповідачка самостійно залишила житловий будинок АДРЕСА_1, забравши всі свої речі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка не надала суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження того факту, що з вказаного будинку її змусили виїхати, застосовували психологічне чи фізичне насилля, як і на підтвердження того факту, що позивач чинив їй перешкоди у проживанні в цьому будинку чи у вселенні до нього.

01 квітня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області, копія якого є у справі, яке набрало законної сили 12.04.2013 року.

Отже, судом встановлено, що відповідачка вже тривалий час (більш ніж два роки) не проживає в в житловому будинку АДРЕСА_1 та не оплачує рахунків за комунальні платежі, залишаючись зареєстрованою в ньому.

На підставі статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення будь - яких перешкод при здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, позивач, як власник майна, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності. Тому, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, ? частина якого належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, позивачка, яка, вселившись в зазначений житловий будинок, як член сім'ї його співвласника, будучи дружиною позивача, мала право на проживання в цьому будинку, однак, враховуючи той факт, що вона не проживала в будинку без поважних причин понад один рік, вона втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Враховуючи той факт, що відповідачка не бажає добровільно знятися з реєстрації в цьому будинку, суд вважає можливим зобов'язати Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1.

Враховуючи вищевказане, керуючись Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Конституцією України, ст.ст.181, 316-319, 321, 325, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, ? частина якого належить йому на праві приватної власності.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Зобов'язати Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко