АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/2644/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Сальникова Н.М.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6881/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Гаращенка Д.Р.

При секретарі - Круглику В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправного рішення, зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року у відкритті провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що в лютому 2015 року позивач звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправного рішення, зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-2893 від 11.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості в розмірі 283 520,36 грн.

На підставі виконавчого листа ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження №31163917.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві були винесені постанова про розшук майна боржника від 01.06.2012 року, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.07.2012 року та про стягнення виконавчого збору в розмірі 28352,04 грн. від 14.03.2014 року.

27.11.2014 року ОСОБА_3 було в повному обсязі погашено заборгованість за кредитним договором укладеним між нею та ПАТ «ВТБ Банк», на підставі чого вона звернулась до суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанови ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про розшук майна боржника від 01.06.2012 року, постанови ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.07.2012 року та постанови ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про стягнення виконавчого збору в розмірі 28352,04 грн. від 14.03.2014 року, звільнення з під арешту майна ОСОБА_3, яке значиться за реєстровим записом у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що накладені відповідно до постанови ВП №31163917 та зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з усього майна позивача накладеного в межах виконавчого провадження за виконавчим листом №2-2893 від 11.01.2012 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд 1-ї інстанції виходив з положень ст. 122 ЦПК України та зазначив, що зміст позовних вимог складається із: вимоги про оскарження постанови відділу ДВС Святошинського РУЮ про стягнення виконавчого збору, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, і вимоги про оскарження постанови відділу ДВС Святошинського РУЮ про розшук майна та постанови про арешт майна, що підлягають розгляду в порядку, передбаченому статтями 383, 384 ЦПК України. Враховуючи що позов подано в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні у відкритті провадження за поданим цивільним позовом слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається із матеріалів справи позивач є боржником у виконавчому провадженні.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач звернувся з позовом до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправного рішення та зняття арешту. Однак, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 383 ЦПК України, якою передбачено право сторін виконавчого провадження на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Вірним є також висновок суду в частині відмови у відкритті позовного провадження в частині визнання протиправною та скасування постанови ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про стягнення виконавчого збору в розмірі 28352,04 грн. від 14.03.2014 року з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про накладення штрафу є виконавчими документами.

За роз'ясненнями, що містяться в пункті 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Посилання в апеляційній скарзі на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.01.2015 року про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві про визнання протиправними та скасування постанов, звільнення майна з-під арешту, не можуть бути прийнята до уваги, оскільки зі змісту вказаної ували не вбачається, що позивач зверталась до суду про визнання протиправною та скасування постанови ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, а саме про стягнення виконавчого збору та доказів оскарження даної ували до суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому ця ухвала не може бути скасованою з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: