Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

2 квітня 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Тітової Т.А

При секретарі Михайловській Т.П

За участю позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 27 лютого 2015 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 147200 грн. боргу за договором позики; 39436 ,54 грн. процентів; 1388,22 грн. трьох процентів річних, а всього 88024,76 грн.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що 14 квітня 2011 року між ним і відповідачем укладено договір позики, згідно якому він передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 130000 грн., а відповідач зобов»язався повернути 150000 грн. в строк до 15 грудня 2011 року, на підтвердження чого позичальником надана розписка.

Однак свої зобов»язання відповідач не виконав у визначений строк. 21 грудня 2014 року він повернув 2800 грн. грошових коштів . Тому просить стягнути борг за позикою, проценти у відповідності до ст. 1048 ЦК України у розмірі на рівні облікової ставки НБУ згідно наведеному розрахунку, річні проценти на рівні 3% від суми 150000 грн. за 1126 днів прострочення виконання зобов»язання станом на 16 лютого 2015 року у відповідності до ст. 625 ч. 2 ЦК України.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги і пояснив, що за договором з ОСОБА_2 він йому передав грошові кошти 130000 грн. під проценти, тому відповідач повинен був повернути 150000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Судом отримане зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки члену сім»ї відповідача. Справу розглянуто заочно.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 ,дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 14 квітня 2011 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в сумі 130000 грн. грошових коштів і зобов»язався повернути 15 грудня 2011 року суму 150000 грн.

Ця обставина підтверджується розпискою позичальника ОСОБА_2 від 14 квітня 2011 року.

З пояснень позивача ОСОБА_1 та копії банківської квитанції від 27 грудня 2014 року слідує, що 27 грудня 2014 року ОСОБА_2 повернув 2800 грн. боргу.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Як передбачено ст. 1047 ч. 2 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи пояснення позивача ОСОБА_1, зміст розписки ОСОБА_2 від 14 квітня 2011 року, слідує, що розмір позики становить 130000 грн., яку боржник зобов»язався повернути та сплатити проценти, сума яких виходить 20000 грн.

Оскільки відповідач не виконав зобов»язання, повернув лише частину позики 2800 грн., підлягає стягненню борг 127200 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення процентів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Так як відповідач ОСОБА_2 взяв на себе добровільне зобов»язання повернути 150000 грн., а це, як встановлено, позика 130000 грн. і проценти, то з відповідача суд стягує всю суму боргу (залишок позики 127200 грн. та 20000 грн. процентів), що становить 147200 грн.

Стягнення процентів згідно вимоги позивача відповідає припису ст. 1048 ч. 1 ЦК України та ст. 526 ЦК України про те, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Вимоги позивача про стягнення процентів суд задовольняє частково у вказаному розмірі. Вимоги позивача про стягнення процентів, розрахованих на рівні облікової ставки НБУ суд вважає безпідставними, які не відповідають умові договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про стягнення 3-х процентів річних від простроченої суми.

Враховуючи, що за зобов»язанням ОСОБА_2 повинен був повернути борг 150000 грн. 15 грудня 2011 року, 21 грудня 2014 року повернув 2800 грн., три проценти річних від простроченої суми за прострочення в період з 16 грудня 2011 року до 27 грудня 2014 року, що становить 3 роки 11 днів (1106 дн.), дорівнює 13635,62 грн. із розрахунку : 15000грн. х 3% :100 : 365 дн. х 1106 дн. З 28 грудня 2014 року до 16 лютого 2015 року за 51 дн. від суми боргу 147200 грн. 3% річних становить 617,03 грн. А загалом сума 3% становить 14252,65 грн. Всього на користь позивача підлягає стягненню сума 161452,65 грн. (147200 грн. + 14252,65 грн.) . В такому розмірі суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1

В іншій частині позову суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати 1614,53 грн. на сплату судового збору .

На підставі ст. ст. 1046 -1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 209 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого в АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, проживаючого в АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2, 147200 грн. боргу і процентів за позикою, 14252,65 грн. три процента річних, а разом суму 161452 грн. 65 коп., та на відшкодування витрат з оплати судового збору 1614 грн. 53 коп.

В іншій частині позову щодо стягнення процентів відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем в даний суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через даний суд протягом 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тітова Т.А .

02.04.2015