Справа № 505/378/15-ц
Провадження № 2/505/431/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Котовську Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, який проживає в АДРЕСА_1, звернувся 30.01.2015 року в суд з цим позовом до відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_2, яка проживає в АДРЕСА_2, вказуючи, що він є одноосібним власником земельної ділянки площею 0,09 га по АДРЕСА_3 Одеської області. На цій земельній ділянці знаходяться будівельні матеріали у вигляді літньої кухні в якій проживає його мати похилого віку ОСОБА_3 і почата будівля. Вартість початої будівлі А-1-Ж перевищує вартість іншого будівельного майна. Але він згоден щоб відповідач, як власник на підставі рішення суду 50% будівельних матеріалів, прибрала будматеріали з його земельної ділянки, таким чином усунувши перешкоди у користуванні 56+4=60 кв.м. його земельної ділянки.

Просив ухвалити рішення суду яким зобов'язати відповідача звільнити від майна будівельних матеріалів, які належать відповідачу згідно рішення суду, земельну ділянку площею 0,09 га. по АДРЕСА_3 Одеської області та встановити строк для цього протягом 60 днів з моменту оголошення рішення суду.

В ході судового розгляду справи позивач наполягав на позові у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у суді адвокат Колосович В.В. позов не визнали у повному обсязі.

Свою позицію аргументували тим, що позивач і відповідач є співвласниками в рівних ідеальних частинах незавершеного будівництвом будинку під літ. «А» та господарських будівель у вигляді літньої кухні та гаражу. При цьому вони як співвласники цього майна повинні володіти і розпоряджатись своє власністю за взаємною згодою. Позивач як власник земельної ділянки не бажає провести державну реєстрацію права власності сторін на незавершене будівництво для його належного юридичного оформлення. Разом з цим запропонований позивачем порядок розпорядження цією власністю порушує право відповідача на його частку цьому майні, а тому позов у такій редакції не може бути задоволено. Просили у позові відмовити у повному обсязі.

Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази справи суд приходить до такого.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи і ця обставина визнається сторонами у справі, позивач ОСОБА_1 з 27.03.2009 року є власником земельної ділянки площею 0,09 га. по АДРЕСА_3 Одеської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 (а.с.25).

Згідно положення ст.331 ЦК україни право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) та його державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за кожним із них було визнано право власності по ? частини (ідеальну долю) споруди незавершеного будівництвом будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, готовністю 51%, по по АДРЕСА_3 Одеської області кожному (а.с.22-24)

Таким чином сторони у справі є належними співвласниками в рівних ідеальних долях вказаного майна.

Тому предметом спору у даному випадку суд рахує не просто будівельні матеріали як такі, а саме споруди незавершеного будівництва.

Згідно вимог ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно позивач і відповідач в рівній частині набули право на завершення будівництвом споруди будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Як свідчить із пояснень сторін домовленості між ними з приводу розподілу в натурі спільного майна не існує.

Тому до вирішення питання щодо розподілу в натурі спільного часткового майна сторін у вигляді споруди незавершеного будівництвом будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами готовністю 51%, вимога позову про захист цивільного права на земельну ділянку у запропонований позивачем спосіб є необґрунтованою.

Спірні питання щодо землекористування мають вирішуватись сторонами згідно положень Розділу ІІ «Речові права на чуже майно» Цивільного кодексу України.

Виходячи з обставин справи та наявних доказів, суд розцінює позицію позивача щодо зобов'язання відповідача до звільнення від майна будівельних матеріалів його земельної ділянки, як спробу вчинити дії, що потягнуть порушення законних прав співвласника цього майна ОСОБА_2

Крім цього у разі задоволення судом позову у спосіб запропонований позивачем, виконання такого рішення суду стане не можливим, зважаючи на неконкретність дій які саме мають бути вчинені відповідачем та стосовно якого конкретного майна відповідача у цій спільній частковій власності йдеться мова.

Положеннями статті ст.13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав васника особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Одночасно ч.3 ст.16 ЦК України визначено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею вишевказаних положень статті 13 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу у позові у повному обсязі.

Судові витрати у справі суд покладає на позивача.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-215 ЦПК України, ст.78 ЗК України, ст.ст.13, 16ч.3, 319ч.ч.1-5, 358, 367 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення.

С у д д я-