Справа № 462/3574/14 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/437/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, -

в с т а н о в и л а:

заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2014 року позов ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» завдану шкоду в розмірі 5629,59 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4.

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права та неповно зясовано обставини справи, які мають важливе значення. Зокрема, вказує на те, що виконуючи перевезення на автопоїзді АА 2215 ЕЕ / АА 3850 ХТ за маршрутом Україна-Італія-Україна згідно подорожнього листа №184783 від 03.02.2013 року дійсно мала місце перевитрата палива в розмірі 61 літри на загальну суму 630,26 грн. у звязку із несправністю паливної апаратури автомобіля, про що ним було повідомлено механіка технічного відділу позивача, про що було складено листок обліку автомобіля. Під час здійснення перевезення за цим же маршрутом згідно подорожнього листа №236669 від 22 липня 2013 року мала місце перевитрата пального в розмірі 105 літрів на суму 1066,69 грн. про він також повідомляв курівництво підприємства та вважає, що така також мала місце у звязку із несправністю паливної апаратури та низькою якістю дизпалива. При перевезенні згідно подорожнього листа №325212 від 22.01.2014 року перевитрата склала 192 літри на суму 1921,08 грн. у звязку із вказівкою, зі слів відповідача, керівництва щодо здійснення перевезення по безкоштовних дорогах в результаті чого збільшилась відстань, а відтак і витрати пального. Апелянт вважає, що перевитрата пального не з його вини підтверджується також порушеннями, що були допущені при вїзді на територію України при здійсненні перевезення згідно подорожнього листа №325212 від 22.01.2014 року, коли залишок пального в баках становив 246 літрів та при здійсненні перевезення згідно подорожнього листа №325235 від 07.02.2014 року коли залишок пального становив 192 літри. Вказані залишки були зумовлені необхідністю здійснення дозаправок у звязку із несправностями паливної системи автопоїзда АА 2215 ЕЕ / АА 3850 ХТ.

На підставі вказаного, просить суд оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст.214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.2 цієї статті при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що відповідач у період з 03.02.2006 року (а.с.9, 165-170) до 21.02.2014 року (а.с.10) працював в Львівській філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів з повною матеріальною відповідальністю та оплатою праці згідно відпрацьованого часу.

Як вбачається із матеріалів справи, при перевезенні на автопоїзді АА2215ЕЕ/АА3850ХТ згідно подорожнього листа №184783 від 03.02.2013 року за маршрутом Україна-Італія-Україна при нормі використання палива 1315 літрів витрата такого становила 1376 літрів (а.с.11-12).

При здійсненні перевезення цим же ж автопоїздом за маршрутом Україна-Італія-Україна згідно подорожнього листа №236699 від 22.07.2013 року витрата палива склала 1004 літри при нормі 899 літрів (а.с.13-14).

При здійсненні перевезення автопоїздом АА3126ТС/АА5973ХХ за маршрутом Україна-Італія-Україна згідно подорожнього листа №325212 від 22.01.2014 року витрата палива склала 1548 літрів при нормі 1356 літрів (а.с.15-16). Крім того, згідно роздруківки до вказаного подорожнього листа зазначений автопоїзд перетнув кордон України зі сторони Угорщини із залишком палива в баках 246 літрів (а.с.16).

Згідно наказу ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» №19 від 14.02.2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання» при вїзді з країн Східної та Західної Європи в Україну, Росію, Білорусію залишок палива в стандартному баку транспортного засобу із двигуном не повинен перевищувати 50 літрів (а.с.24).

Таким чином, в баках автопоїзда АА3126ТС/АА5973ХХ на момент перетину державного кордону України зі сторони Угорщини кількість палива, понад норму передбачену вказаним наказом, становила 196 літрів.

При перевезенні на автопоїзді АА2215ЕЕ/АА3850ХТ згідно подорожнього листа №325235 від 07.02.2014 року за маршрутом Україна-Італія-Україна при нормі використання палива 1216 літрів фактична витрата становила 1290 літрів (а.с.17-18). При цьому, кількість палива в баках транспортного засобу на момент перетину кордону України зі сторони Угорщини становила 192 літри, при нормі 50 літрів.

Як вбачається із вказаних подорожніх листів перевезення здійснювалося водієм ОСОБА_4, за вийнятком перевезення за подорожнім листом №184783 від 03.02.2013 року, яке здійснювалось водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Крім того, встановлено, що перевезення згідно подорожнього листа №325212 від 22.01.2014 року частково здійснювалось по не платних дорогах, що підтверджується розшифровкою до зазначеного подорожнього листа (а.с.16), поясненнями ОСОБА_4 (а.с.61) та копією листа ОСОБА_6 (а.с.63). Відтак, аргументи апелянта про те, що перевитрата палива в повному обсязі зумовлена збільшенням кілометражу у звязку із вказівкою керівництва про здійснення перевезення по неплатних дорогах колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається із розшифровки до подорожнього листа №325212 від 22.01.2014 року таке збільшення кілометражу враховано, з чим відповідач погодився, підписавши таку розшифровку (а.с.16, звор.).

ОСОБА_4 не погоджуючись із висновками суду першої інстанції вказує, що під час виконання перевезення згідно подорожнього листа №184783 від 03.02.2013 року перевитрата палива була зумовлена несправністю паливної апаратури автомобіля, що, на його думку, підтверджується листком обліку ТО і ПР автомобіля №0212.

Згідно зазначеного листка (а.с.60, 84), виявлено несправності крана регулювання рівня підлоги, паливної апаратури та регулювання клапанів. Проте, в такому не вказано жодних відомостей щодо причин несправностей та даних контролю.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що факт виявлення несправностей паливної апаратури, як таких, сам по собі не може свідчити про збільшення витрат палива, оскільки із матеріалів справи неможливо встановити такі обставини та їх взаємозвязок із збільшеною відносно норми витратою палива.

З аналогічних підстав колегія суддів відхиляє і аргументи апелянта щодо підставності перевитрати палива під час перевезення згідно подорожнього листа №236699 від 22.07.2013 року, оскільки такі аргументи не підтверджуються, всупереч ч.1 ст.60 ЦПК України, жодними доказами.

Твердження відповідача про несправність паливної апаратури в інших випадках та збільшення саме внаслідок такої несправності витрат палива також нічим не обґрунтована та не зафіксована у будь-який спосіб.

Недотримання ОСОБА_4 вимог наказу ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» №19 від 14.02.2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», через несправність паливної апаратури, на його думку, зумовлена необхідністю збільшення кількості палива в баках для завершення здійснення транспортного перевезення. Проте,таке твердження не підтверджується жодними доказами та, на думку колегії суддів, вказані факти не перебувають у безпосередній взаємозалежності один від іншого.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1, 2 ст.132 КЗпП України шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Як зазначалось вище, ОСОБА_4 було прийнято на роботу у Львівську філію ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» з покладанням на нього повної матеріальної відповідальності (а.с.9).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розяснено, що відповідно до п.6 ч.1 ст.134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. Така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

При цьому, згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевказане колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав обєктивну оцінку всім поданим сторонами доказам, правильно визначив характер спірних правовідносин та дійшов правильного висновку щодо заявлених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, при цьому, таких висновків суду першої інстанції не спростовують, тому колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення такої немає, а відтак рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 серпня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_4 про стягнення шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_7