АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/1374/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 22-ц/789/616/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козака І.О., Хоми М.В.

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін та прокурора,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бережанського районного суду від 27 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - служби у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

02.10.14 ОСОБА_2 звернулася із вимогами до ОСОБА_1 про позбавлення останнього батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мотивувала свої вимоги там, що відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку по вихованню дитини, обмежує право дитини на отримання освіти, внаслідок чого дитина з 01.09.14 не відвідує школу, позбавляє дитину можливості спілкуватися з однолітками, розвиватися в суспільстві та соціумі як особистість, не виконує рішення суду про визначення місця проживання та про негайне відібрання від нього дитини, безпідставно налаштовує дитину проти матері, всіляко дискредитує матір в очах дитини.

Рішенням Бережанського районного суду від 27.02.15 позов задоволено. Позбавлено батьківських прав відповідача ОСОБА_1, жителя с. Лапшин Бережанського району, відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто із відповідача в користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування матеріального права.

Указує, що судом не з'ясовано усіх обставин справи й висновки суду не відповідають фактичним даним, як от: що судове рішення прийняте не в інтересах його сина, який не бажає проживати з матір'ю. Зазначає, що судом не взято до уваги того факту, що відповідач біля двох років утримує та виховує двох дітей без будь - якої підтримки та сприяння матері. На думку апелянта суд безпідставно не задовольнив його клопотання про витребування відомостей про стан здоров'я та перебування позивачки на обліку Львівського інституту спадкової патології як носія синдрому Ніймеген, що має значення для справи, оскільки наявність такої хвороби може становити небезпеку для дітей.

Зазначає, що суд помилково і без доказово дійшов до висновку про те, що він не піклується про духовний розвиток сина ОСОБА_3, не сприяє та перешкоджає засвоєння дитиною загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання дитиною загальної середньої освіти, перешкоджає дитині спілкуватися з матір'ю, ровесниками, ігнорує обов'язки по готуванню дитини до самостійного життя і при цьому вийшов за межі позовних вимог.

Також звертає увагу на те, що при розгляді справи не доведено, яким чином він утримую сина і які конкретно дії вчиняються ним з цього приводу.

У суді апелянт та його представник підтримали вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній. Представник третьої особи скарги не визнала та просила рішення залишити без змін. Представник прокуратури апеляційну скаргу заперечила.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.

У силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, у відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального закону рішення не відповідає з огляду на наступне.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 21.11.13, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 10.01.14, визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір'ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням того ж суду від 05.05.14 вирішено відібрати дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_1, який проживає по АДРЕСА_2 та передати матері ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене рішення суду допущене до негайного виконання.

Указані рішення на час розгляду даного спору не виконані.

Судом першої інстанції встановлено, що учень 7-го класу ОСОБА_3 з 01.09.14 не відвідує школу.

Із доповідних записок дирекції Лапшинської ЗОШ І-ІІ ст. від 09.09.14 та від 12.09.14 встановлено, що батько дитини ОСОБА_1 не пускає дитину в школу, так як боїться, щоб його не викрала мати, спілкування із дитиною представниками школи не відбулося, оскільки батько не дозволив відбутися такій зустрічі, хоча зі слів сусідів, до приїзду комісії батько разом з сином працювали на городі.

Аналогічні результати дало відвідування комісією Тернопільського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді місця проживання ОСОБА_1, яке відбулося 16.12.14. Зі спілкування із дитиною комісія зробила висновок, що дорослі батько й бабця (мати відповідача) налаштували дитину проти матері, ОСОБА_3 говорив завченими фразами, які неодноразово писав у листах-зверненнях. Після пояснень членів комісії, що мати любить його, наводячи приклади її турботливого ставлення ще з часів, коли вони жили всі разом, хлопець з цим погоджувався. Але баба весь час втручалася в розмову, знову роблячи наклеп на маму дитини й ОСОБА_3 знову ставав на сторону баби.

30.09.14 Бережанською районною державною адміністрацією Тернопільської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від свого батьківського обв'язку по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми обов'язками як батька, не піклується про духовний розвиток сина, не створює умов для отримання дитиною повної загальної середньої освіти, ігнорує свій обов'язок по готуванню дитини до самостійного життя, вихованню у неї поваги до законів та норм моралі у суспільстві й, що поведінка та дії відповідача створюють перешкоди у виконанні судових рішень про визначення місця проживання дитини та негайне її відібрання, які постановленні в інтересах дитини.

Із характеристикою винних дій відповідача щодо виховання дитини, викладеною у оскаржуваному рішенні колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30.03.07 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" /надалі «Постанова»/, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Однак, судова колегія не погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, син ОСОБА_3 протягом двох років проживає з батьком, який самостійно утримує та виховує його.

Відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини, п. 15 Постанови, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Апеляційна інстанція робить висновок, що батько виконує свої обов'язки щодо сина ОСОБА_3, але не в повному обсязі, а саме: не створює умов для отримання ним освіти.

Інших доказів, що батько дитини не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно вплинуло б на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу судом першої інстанції не здобуто.

Як зазначив Пленум ВС України у п. 18 Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Аналізуючи зібрані по справ докази, судова колегія приходить до висновку, що конфліктна ситуація, яка породила цей спір, виникла через бездіяльність органів держави щодо виконання вищезазначених рішень судів про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини.

Хоча відповідач не створює умов для отримання сином освіти, що є винною поведінкою останнього, однак враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, виходячи із інтересів дитини, її права на спілкування та турботу зі сторони обох батьків, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_3.

При цьому, слід попередити відповідача ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на третю особу контроль за виконання батьківських обов'язків останнім.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бережанського районного суду від 27 лютого 2015 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на службу у справах дітей Бережанської районної державної адміністрації контроль за виконання батьківських обов'язків ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович