УХВАЛА

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держземагентства в Обухівському районі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, третя особа - Київська обласна державна адміністрація, про визнання протиправними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, за касаційними скаргами ОСОБА_32, поданою представником - ОСОБА_34, ОСОБА_30 та товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» на рішення апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» (далі - ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації (далі - Київська ОДА) від 13 грудня 2004 року № 903 земельні ділянки в межах Української міської ради Обухівського району Київської області віднесено до земель рекреаційного призначення, затверджено проект землеустрою щодо відведення зазначених земельних ділянок для передачі оренду товариству ля культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей; товариству надано в оренду на 49 років зазначені земельні ділянки площею 2,8552 га та 7,5326 га; доручено Обухівській районній державній адміністрації Київської області (далі - Обухівська РДА) укласти від імені обласної державної адміністрації договір оренди вказаних ділянок з товариством.

15 грудня 2006 року між Київською ОДА в особі Обухівської РДА та товариством було укладено і нотаріально посвідчено договори оренди земельних ділянок. У подальшому товариству стало відомо, що розпорядженням Обухівської РДА від 2 липня 2008 року № 1146 та від 26 серпня 2008 року № 1359 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок загальною площею 37 га у власність 19 громадянам для ведення особистого селянського господарства та затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам. На підставі вказаних розпоряджень 19 відповідачів отримали державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 37 га. Згодом на підставі договорів купівлі-продажу ці земельні ділянки були відчужені іншим громадянам.

Позивач зазначав, що із земельних ділянок загальною площею 37 га, які відведено відповідачам у справі, земельні ділянки площею 10,3878 га перебувають в орендному користуванні товариства і є землями рекреаційного призначення.

Ураховуючи наведеного, позивач просив визнати протиправними та скасувати розпорядження Обухівської РДА від 2 липня 2008 року № 1146, від 26 серпня 2008 року № 139, від 16 жовтня 2008 року № 1630, від 17 листопада 2008 року № 1778, від 21 травня 2009 року № 624; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області та скасувати їх державну реєстрацію; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок площею по 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, укладені 6-жовтня 2008 року; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області,укладені 2 вересня 2009 року, згідно з якими відповідачі ОСОБА_25, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_26, ОСОБА_27 продали, а ОСОБА_30 придбав спірні земельні ділянки; зобов'язати управління Державного земельного агентства Держземагенства в Обухівському районі Київської області скасувати реєстрацію земельних ділянок, власниками яких за даними Державного земельного кадастру є ОСОБА_30, ОСОБА_23, ОСОБА_28, ОСОБА_22, ОСОБА_31; зобов'язати управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області відновити відомості на паперових носіях та в електронній формі щодо земельних ділянок, орендованих товариством та забезпечити перенесення в автоматичному порядку до Державного земельного кадастру цих відомостей щодо земельних ділянок державної власності площею 7,5326 га та 2,8522 га; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва, розташованих в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області., укладені 31 липня 2013 року між ОСОБА_30 та ОСОБА_32; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_32 на вказані земельні ділянки; зобов'язати управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, власником яких є ОСОБА_32

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року позов ТОВ «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення. Позов ТОВ «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації від 22 липня 2008 року № 1146 «Про надання дозволу на розробку проекту із земель устрою щодо відведення земельних ділянок у власність 19 громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» та від 26 серпня 2008 року № 1359 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 19 громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» в частині, що стосується громадян: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області та скасовано їх державну реєстрацію, зокрема:

-державний акт серії НОМЕР_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, виданий ОСОБА_5 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10;

-державний акт серії НОМЕР_3, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, виданий ОСОБА_6 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11;

-державний акт серії НОМЕР_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6, виданий ОСОБА_7 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12;

-державний акт серії НОМЕР_7, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_8, виданий ОСОБА_8 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13;

-державний акт серії НОМЕР_9, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_10, виданий ОСОБА_9 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 14;

-державний акт серії НОМЕР_11, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_12, виданий ОСОБА_10 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15;

-державний акт серії НОМЕР_13, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_14, виданий ОСОБА_11 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 16;

-державний акт серії НОМЕР_15, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_16, виданий ОСОБА_12 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17;

-державний акт серії НОМЕР_17, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_18, виданий ОСОБА_13 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 18;

-державний акт серії НОМЕР_19, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_20, виданий ОСОБА_14 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 19;

-державний акт серії НОМЕР_21, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_22, виданий ОСОБА_15 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20;

-державний акт серії НОМЕР_23, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_24, виданий ОСОБА_16 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21;

-державний акт серії НОМЕР_25, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_26, виданий ОСОБА_17 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22;

-державний акт серії НОМЕР_27, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_28, виданий ОСОБА_18 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23;

-державний акт серії НОМЕР_29, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_30, виданий ОСОБА_19 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 24;

-державний акт серії НОМЕР_31, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_32, виданий ОСОБА_20 і зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року рішення апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року скасовано, рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 червня 2014 року залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 10 червня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційних скаргах, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права: ОСОБА_32 в особі представника - ОСОБА_34 та ОСОБА_30 просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції ТОВ «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані розпорядження Обухівської РДА за своєю правовою природою є індивідуальними актами застосування норм права, та є такими, що вичерпали свою дію одночасно з їх прийняттям, а тому не підлягають скасуванню. З урахуванням цього не підлягають скасуванню й державні акти, які були видані на підставі вказаних розпоряджень. Крім того, в судовому порядку вже оспорювались зазначені розпорядження й державні акти і рішеннями судів, які набрали законної сили, було встановлено відсутність підстав для їх скасування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що згоди на вилучення орендованих земельних ділянок ТОВ "ЦППП "Бізнес і Право" не надавало. Розпорядження Київської ОДА про згоду на вилучення зазначених ділянок з користування позивача не приймалось, право користування позивача спірними земельними ділянками відповідно до вимог статей 141, 143 ЗК України не припинялось. Оскільки частину земельних ділянок було передано в оренду товариству, а згодом передано відповідачам, то наявне порушення права користування ТОВ "ЦППП "Бізнес і Право" спірними земельними ділянками, яке підлягає відновленню.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 2 липня 2008 року № 1146 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 19 громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 26 серпня 2008 року № 1359 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 19 громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради загальною площею 37 га.

На підставі вказаного розпорядження 19 відповідачів по справі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 37 га.

У подальшому на підставі договорів купівлі-продажу земельні ділянки загальною площею 37 га були відчужені іншим громадянам.

У результаті вказаних правочинів ОСОБА_22 придбав земельну ділянку площею 2 га, ОСОБА_24 придбала земельну ділянку площею 2 га, ОСОБА_26 придбала земельну ділянку площею 2 га, ОСОБА_27 придбав земельну ділянку площею 2 га, ОСОБА_23 придбала земельну ділянку площею 8 га, ОСОБА_25 придбав земельну ділянку площею 4 га, ОСОБА_28 придбала земельну ділянку площею 4 га, ОСОБА_29 придбав земельну ділянку площею 6 га, ОСОБА_23 придбала земельні ділянки площею 6 га, ОСОБА_31 придбав земельну ділянку площею 1 га.

Розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації від 16 жовтня 2008 року № 1630 було надано вказаним громадянам дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового використання належних їм земельних ділянок загальною площею 36 га з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва.

Розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації від 17 листопада 2008 року №1778 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки ОСОБА_31 з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації від 21 травня 2009 року №624 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки ОСОБА_31 з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

ОСОБА_25 на підставі договору купівлі-продажу від 2 вересня 2010 року №3441 земельну ділянку площею 4 га, придбану на підставі договорів купівлі продажу у ОСОБА_9 та ОСОБА_10, реалізував ОСОБА_30, про що в державному акті серії НОМЕР_33 нотаріусом зроблена відмітка.

ОСОБА_24 на підставі договору купівлі-продажу від 2 вересня 2010 року№3449 земельну ділянку площею 2 га, придбану на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_8, реалізувала ОСОБА_30, про що на державному акті серії НОМЕР_34 нотаріусом зроблена відмітка.

ОСОБА_23 на підставі договору купівлі-продажу від2 вересня 2010 року№3456 земельну ділянку площею 8 га, придбану на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,реалізувала ОСОБА_30, про що на державному акті серії НОМЕР_35 нотаріусом зроблена відмітка.

ОСОБА_27 на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2010 року земельну ділянку площею 2 га придбану на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_12,реалізував ОСОБА_30, про що на державному акті серії НОМЕР_36 нотаріусом зроблена відмітка.

ОСОБА_26 на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2010 року №3955 земельну ділянку площею 2 га, придбану на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_11, реалізувала ОСОБА_30, про що на державному акті серії НОМЕР_37 нотаріусом зроблена відмітка.

ОСОБА_29 на підставі договору купівлі продажу від 29 жовтня 2010 року № 3947 земельну ділянку площею 6 га. придбану на підставі договорів купівлі-продажу у ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,реалізував ОСОБА_30, про що на державному акті серії НОМЕР_38 нотаріусом зроблена відмітка.

У подальшому згідно з договорами купівлі продажу земельних ділянок ОСОБА_30 реалізував вищезазначені земельні ділянки ОСОБА_32

Розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 13 грудня 2004 року № 903 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі в оренду ТОВ «ЦППП «бізнес і Право» для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей в межах Української міської ради Обухівського району Київської області , надано в оренду на 49 років товариству земельні ділянки площею 2,8552 га та 7,5326 га, доручено Обухівській РА укласти та підписати від імені Київської ОДА договір оренди вказаних ділянок із товариством.

15 грудня 2006 року між Київської ОДА в особі Обухівської РДА та позивачем було укладено та нотаріально посвідчені договори оренди даних земельних ділянок.

15 грудня 2006 року між Київською Ода та ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право» були підписані акти приймання-передачі спірних земельних ділянко і починаючи з моменту реєстрації договорів товариство перераховує до бюджету орендну платі за користування земельними ділянками.

Однак реалізувати своє право володіння та користування вказаними земельними ділянками товариство не може, оскільки на ці земельні ділянки частково накладаються земельні ділянки, які були надані у власність на підставі розпорядження Обухівської РДА від 26 серпня 2008 року № 1359 відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_35, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21

З висновку спеціаліста, виконаного інженером-землевпорядником Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінфоматика» від 5 вересня 2011 року, земельні ділянки, надані в оренду ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право», на підставі розпорядження Обухівської РДА від 13 грудня 2004 року № 903 та земельні ділянки передані у власність 19 громадянам на підставі розпорядження Обухівської РДА від 26 серпня 2008 року № 1359 накладаються.

Разом з тим, із зведеного плану земельних ділянко, доданого до цього висновку, вбачається, що земельні ділянки, надані в оренду ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право» на підставі розпорядження Обухівської РДА від 13 грудня 2004 року № 903 накладаються на земельні ділянки, надані у власність на підставі розпорядження Обухівської РДА від 26 серпня 2008 року № 1359 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_35, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

Однак із земельними ділянками, наданими ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_21 накладення не відбувається.

Апеляційний суд врахував наведене та вірно виходив з того, що у порушення вимог ч. 5 ст. 116, ст. ст. 141, 143, 149 ЗК України, ст. 9 Закону України «Про оренду землі», в порушення права користування позивача вказаними земельними ділянками, оспорюваними розпорядженнями Обухівської РДА від 2 липня 2008 року № 1146, від 26 серпня 2008 року № 1359 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачам: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_35, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності в межах Української міської ради Обухівського району Київської області та затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним відповідачам.

При цьому апеляційний суд, визнаючи незаконними та скасовуючи розпорядження Обухівської РДА та визнаючи недійсними державні акти на право власності, видані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_35, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та відмовляючи у задоволенні вимог в частині видачі державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_21, оскільки їх ділянки не накладаються на земельні ділянки, надані позивачу, не врахував наступне.

Відповідно до частин другої, третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з положенням частини першої статті 3 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) усі води (водні об'єкти) на території України становлять її водний фонд.

Частина друга статті 3 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що до водного фонду України належать:

1) поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти;

2) підземні води та джерела;

3) внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Відповідно до ст. 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до ч. 4 ст. 84 ЗК України землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями ч. 2 ст. 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (ч. 2 ст. 59 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (ч. 4 ст. 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається ст. ст. 60 - 62 ЗК України та ст. ст. 1, 88 - 90 ВК України.

Так, згідно зі ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об'єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

- для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів;

- для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів;

- для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 88 ВК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них» (далі - Порядок), з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються ст. ст. 50 - 54 Закону України «Про землеустрій».

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами - природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об'єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам ст. ст. 83, 84 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України

від 19 листопада 2014 року № 6-175цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до висновку Дніпровського басейнового управління водних ресурсів щодо погодження вибору місця розташування земельної ділянки від 26 лютого 2004 року земельні ділянки, запропоновані в довгострокове користування на умовах оренди землі ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право», розташовані на двох островах річки Дніпра та входять до прибережної захисної смуги Канівського водосховища.

Згідно з висновком судової-землевпорядної експертизи ДП «Київгеоінформатика» від 15 грудня 2010 року земельні ділянки, передані в приватну власність 19 громадянам на підставі розпорядження Обухівської РДА від 26 серпня 2008 року № 1359, знаходяться на землях водного фонду в акваторії Канівського водосховища.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 214, 316 ЦПК України наведене не врахував, не перевірив, чи відносяться спірні земельні ділянки до земель водного фону та чи мала право районна державна адміністрація змінювати цільове призначення земельних ділянок і передавати їх у власність громадянам відповідно до ст. ст. 4, 88, 89 ВК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, його судове рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_32, поданою представником - ОСОБА_34, ОСОБА_30 та товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик