АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6961/15 Справа № 202/1721/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Гайдук В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилався на те, що після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 їх спільна дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився проживати з відповідачем. Однак, остання перешкоджає йому спілкуватись з дитиною, брати участь у її вихованні, позбавляє його можливості бачити дитину. З урахуванням наведеного позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд усунути йому перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом зобов'язання відповідача не чинити такі перешкоди та встановити йому порядок участі у вихованні дитини наступним чином: без присутності ОСОБА_2, з можливістю відвідування дитиною його місця проживання, два рази на тиждень у будні дні (вівторок, п'ятниця) з 18:00 години до 21:00 години, та у вихідні дні (кожної другої і четвертої суботи та неділі) з 10:00 години у суботу до 20:00 години у неділю щомісяця, а також в період його літніх відпусток для оздоровлення та відпочинку дитини на протязі 10 календарних днів в залежності від графіку відпусток (а.с. 4-6, 25-27).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні та участі в вихованні сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 не чинити цьому перешкод.

Визначено способи участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з його сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено дні та час для спілкування між ОСОБА_3 та його сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності ОСОБА_2, з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, а саме: два рази на тиждень у будні дні (вівторок і п'ятниця) з 18:00 до 21:00 години та у вихідні дні (кожної другої і четвертої суботи та неділі) з 10:00 години у суботу до 20:00 години у неділю щомісяця, а також у періоди літньої відпустки ОСОБА_3 з можливістю виїзду разом із дитиною в місця оздоровлення та відпочинку на період не більше 10 календарних днів (а.с. 38-40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин у справі, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування з прийняттям нового про відхилення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 46-49).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 27 квітня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них є малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 9).

Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами дитина залишилась проживати з відповідачем, в зв'язку з чим між сторонами існує спір щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Відповідно до свого висновку від 17 березня 2015 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради вважає за доцільне встановити порядок побачень позивача з дитиною наступним чином: двічі на тиждень, у будній день з 17:00 до 20:00 та у вихідних день з 10:00 до 18:00 години у присутності матері дитини. Враховуючи малолітній вік дитини, рекомендувати батькам вирішити можливість спільного оздоровлення батька з дитиною за домовленістю сторін (а.с. 19, 71).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що мати дитини - ОСОБА_2 чинить перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною, чим порушує його право на виховання дитини і на особисте спілкування з нею.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження факту існування перешкод з боку відповідача у спілкуванні позивача з дитиною останнім не надано, крім того, ОСОБА_3 звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею 19 лютого 2015 року, тобто після пред'явлення даного позову (а.с. 19, 71).

В зв'язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що під час судового розгляду не добуто належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 чинила перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною, або не виконувала вимоги рішення органу опіки та піклування.

Враховуючи наведене, висновок суду про необхідність усунення перешкод у спілкуванні позивача з дитиною є передчасними, а тому судове рішення в цій частині підлягає скасуванню, а вимоги позивача про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом зобов'язання відповідача не чинити таких перешкоди - відхиленню.

Крім того, вирішуючи питання про час та місце спілкування позивача з сином, місцевий суд не в повній мірі врахував всі обставини по справі, а саме малолітній вік дитини, зайнятість сторін, стан здоров'я, звички дитини, відносини між сторонами, їх неприязні стосунки та дійшов помилкового висновку, що саме обраний позивачем спосіб участі у вихованні дитини відповідає її інтересам.

Тому, враховуючи вищезазначені обставини справи, уточнену позицію позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції, а також, пізній час зустрічей позивача з дитиною у будні дні, тривалість зустрічей у вихідні дні, колегія суддів вважає за доцільне змінити рішення суду в цій частині встановивши час спілкування позивача з сином наступним чином: у будні дні - кожні другі та четверті вівторок та п'ятницю місяця з 17:00 до 19:00 години, а в літній період часу з 17:00 до 20:00 години; у вихідні дні - кожної другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10:00 до 18:00 години дня, в присутності ОСОБА_2 протягом перших трьох місяців з дати ухвалення рішення, а в наступному без її присутності.

Колегія суддів вважає, що саме такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати її інтересів.

Щодо посилання апелянта на невідповідність судового рішення висновку органу опіки та піклування, то згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом не було встановлено, що між батьком та дитиною існують будь-які проблеми у спілкуванні і що відвідування дитиною місця проживання батька без присутності матері зашкодить інтересам чи розвитку малолітнього ОСОБА_3

Відповідач обґрунтовано не заперечила даного факту та не довела належними та допустимими доказами наявність перешкод для таких побачень і спільного спілкування батька з дитиною.

Відтак, колегія суддів вважає, що з висновком органу опіки та піклування слід погодитись лише в частині необхідності участі позивача у вихованні дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року в частині усунення ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та участі в вихованні сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 не чинити цьому перешкод - скасувати та в задоволенні цих вимог відмовити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року в частині визначення порядку спілкування ОСОБА_3 з дитиною змінити в частині визначення часу спілкування з дитиною та присутності матері, встановивши порядок спілкування ОСОБА_3 з дитиною наступним чином: у будні дні - кожні другі та четверті вівторок та п'ятницю місяця з 17:00 до 19:00 години, а в літній період часу з 17:00 до 20:00 години; у вихідні дні - кожної другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10:00 до 18:00 години дня, в присутності матері ОСОБА_2 протягом перших трьох місяців з дати ухвалення даного рішення, а в наступному без її присутності.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: