У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Натуропрепарат» до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_4, треті особи: Державне підприємство «Український інститут промислової власності», Товариство з обмеженою відповідальністю «Натур+», про визнання незаконними та скасування рішень про реєстрацію знаків для товарів і послуг за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Натуропрепарат» (далі - ТОВ «Натуропрепарат» або Товариство) звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що Товариство є власником свідоцтв України № НОМЕР_4 від 15 жовтня 2001 року та № НОМЕР_5 від 11 серпня 2008 року на знаки для товарів і послуг «Гематоген» (словесний) та «Гематоген» (комбінований).

06 серпня 2013 року відповідач ОСОБА_4 подав до Державної служби інтелектуальної власності України заявки № № m201314080, m201314082, m201314083 про реєстрацію знаків для товарів і послуг відповідно «Гематоген з курагою», «Гематоген» та «Гематоген з чорносливом», які відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» були скеровані до закладу експертизи - Державного підприємства «Український інститут промислової власності» для проведення експертизи.

04 листопада 2013 року Товариством направлено заперечення проти реєстрації знаків за m201314080, m201314082, m201314083 з посиланням на те, що заявлені знаки є схожими із знаками позивача та такими, що можуть ввести в оману щодо виробника товару.

18 липня 2014 року ДП «Український інститут промислової власності» підготувало висновок про відповідність заявлених позначень умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, на підставі якого в подальшому Державною службою інтелектуальної власності прийнято рішення про реєстрацію знаків за заявками № № m201314080, m201314082, m201314083, які позивач просив суд визнати незаконним та скасувати.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовані рішення Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію знаків для товарів і послуг за заявками № № m201314080, m201314082, m201314083.

Заборонено Державній службі інтелектуальної власності України вносити відомості про видачу свідоцтв на знаки для товарів і послуг за заявками № № m201314080, m201314082, m201314083 до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг та публікувати їх у офіційному бюлетені «Промислова власність».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Натуропрепарат» витрати по оплаті вартості судової експертизи в розмірі 15 897 гривень 60 копійок та судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і закрити провадження у справі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановив, що Державною службою інтелектуальної власності України позивачу були видані позивачу свідоцтва № НОМЕР_4 від 15 жовтня 2001 року та № НОМЕР_5 від 11 серпня 2008 року на знаки для товарів і послуг «Гематоген» (словесний) та «Гематоген» (комбінований), які є дійсними і відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605270/ed_2012_10_16/pravo1/T368900.html?pravo=1> надають правову охорону цим зареєстрованим знакам, що в свою чергу унеможливлює реєстрацію знаків, які є схожими настільки, що їх можна сплутати із знаками позивача та є оманливими для визначених ним класів.

Судами встановлено, що заявлені знаки для товарів і послуг за заявками № № m201314080, m201314082, m201314083 містять домінуючий словесний елемент «Гематоген», зареєстрований як знак для товарів і послуг свідоцтвами України № НОМЕР_4 від 15 жовтня 2001 та № НОМЕР_5 від 11 серпня 2008, один з яких використовується ТОВ «Натуропрепарат» та відомий споживачам з 1997 року, а тому, з урахуванням висновку судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 21 січня 2014 року № 73, дійшов правильного висновку, що використання цих позначень відповідачем містить небезпеку введення в оману споживача, у якого виникнуть асоціації саме із виробником товару, що не відповідає дійсності.

Встановивши факт невідповідності умовам надання правової охорони заявлених відповідачем знаків для товарів і послуг, суди обґрунтовано визнали незаконними та скасували рішення Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію знаків для товарів і послуг за заявками № № m201314080, m201314082 та m201314083.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І.М.Завгородня Н.А. Горелкіна Ю.Г. Іваненко