Справа № 740/3344/15
Провадження № 2/740/1058/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бережняка В.Д.

при секретарі Полторацькій В.М.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ніжині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання удаваним договору дарування, визнання права власності на 4/9 частки житлового будинку, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить визнати удаваним договір дарування 2/3 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області 20 січня 2005 року Кузьменком О.В., зареєстрований у реєстрі за №119 та визнати, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 січня 2005 року укладено договір купівлі-продажу 2/3 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель і споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/9 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 2001 по 2014 рік. У січні 2005 року вона разом з відповідачем ОСОБА_4 придбали 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_5, як вона вважала, шляхом укладення договору купівлі-продажу, оскільки вона особисто не була присутня при укладенні даного договору, до кабінету нотаріуса не заходила. Самого договору вона не бачила. У 2014 році шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4 було розірвано. Коли вона звернулась до відповідача ОСОБА_4 з питанням поділу спільних 2/3 частини будинку, ОСОБА_4 їй повідомив, що 20 січня 2005 року між ним та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір дарування 2/3 частини вказаного будинку, і таким чином вона не має права на вказане майно. Вважає, що договір дарування 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є удаваним, вчиненим для приховання іншого правочину, а саме фактичного договору купівлі-продажу 2/3 частини вказаного домоволодіння.

Позивач у судовому засіданні поданий позов підтримала та пояснила, що в 2001 році з відповідачем ОСОБА_4 вони зареєстрували шлюб, а потім через деякий час переїхали в м.Ніжин, де проживали на квартирі. В 2004 році вони вирішили придбати житло і її батьки та батьки ОСОБА_4 допомогли коштами на придбання частини будинку по АДРЕСА_1. Про те, що дана частина будинку продається, їм стало відомо у вересні 2004 року. Вони познайомились з власницею будинку ОСОБА_5, і у січні 2005 року заплативши їй 4200 дол.США дану частину будинку придбали через нотаріуса. До нотаріуса на оформлення договору заходили її чоловік - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вона ж знаходилась в коридорі. У вересні місяці 2005 року вона з сином були зареєстровані проживаючими у будинку. У січні 2014 року вона розлучилась з ОСОБА_4 і звернулась до нього з проханням, поділу 2/3 частини належного їм будинку, але ОСОБА_4 їй пояснив, що будинок йому подарований і не підлягає поділу. Вона двічі зверталась у міліцію з заявами з приводу цього і мати ОСОБА_4 привезла їй договір дарування, попросила забрати заяву з міліції і пообіцяла, що вони згодні на поділ. В подальшому вони відмовились від поділу, тому вона просить визнати договір дарування удаваним, так як відбулась купівля-продажу частини будинку і визнати за нею право власності на 4/9 частини спірного будинку.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в суді пояснив, що позивачка весь час вважала, що відбувся договір купівлі-продажу частини будинку, а не договір дарування. Лише в січні 2014 року стало відомо про дійсно укладену угоду, яка з моменту укладення була а. Просив задовольнити позовні вимоги визнавши за позивачкою 4/9 частини будинку так як з нею залишився проживати син.

Відповідач ОСОБА_5 до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Відповідач ОСОБА_5 в поданій заяві вказує, що 20 січня 2005 року позивач ОСОБА_1 була присутня у нотаріуса під час оформлення договору дарування. Позивач знала, що вона дарує відповідачу ОСОБА_4 2/3 частини вказаного спірного будинку абсолютно безоплатно.

Відповідач ОСОБА_4 до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, але просив допустити до участі у справі його представника. В заяві вказує, що заперечує проти позову, оскільки позивач особисто була присутня 20 січня 2005 року при укладенні договору дарування 2/3 частини спірного вказаного майна. Позивач знала, що оформлюється договір дарування, бачила вказаний договір одразу після його оформлення і жодних заперечень з її боку не було.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 суду пояснила, що позивачці було відомо про договір дарування в день його посвідчення, тому позивачка пропустила строк звернення з таким позовом. Реєструючись в будинку з сином у вересні 2005 року, право на прописку їм давав ОСОБА_4 який був присутній в реєстраційному відділі Ніжинського МВ. і тому, позивачка знала про договір дарування. Крім цього ОСОБА_5 знала батьків ОСОБА_4 які допомагали їй з ремонтом по АДРЕСА_2 і у неї були підстави обдарувати будинком ОСОБА_4. Підстави для задоволення позову відсутні.

Залучений судом в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору співвласник будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 в поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутність. Жодних вимог і претензій до сторін по справі він не має.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого висновку:

В матеріалах справи є копія свідоцтва про одруження (а.с.14) та копія рішення Ніжинського міськрайонного суду від 22 січня 2014 року (а.с.16), які підтверджують факт перебування позивача та відповідача ОСОБА_4 у шлюбі з 08 вересня 2001 року по 22 січня 20014 року.

Копією договору дарування частини житлового будинку від 20 січня 2015 року підтверджується факт укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору дарування, який посвідчений нотаріально.(а.с.7)

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є тіткою ОСОБА_4 і була присутня при оформленні договору дарування частини будинку її племіннику в січня 2005 року громадянкою ОСОБА_5. Що відбувся договір дарування, а не договір купівлі-продажу позивачка знала, так як також була присутня при його оформленні.

Позивачка двічі зверталась до Ніжинського МВ УМВС України з заявами про шахрайство при оформленні договору зі сторони відповідачів ОСОБА_10 і ОСОБА_5

У відмовному матеріалі Ніжинського МВ за липень місяць 2015 року є пояснення ОСОБА_5 на а.с.14 де вона вказує, що близько десяти років тому вона вирішила продати частину будинку по АДРЕСА_1/1, так як там ніхто не проживав і постійно розкрадали майно. Через деякий час вона познайомилась з подружжям ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з якими і вирішила домовитись оформити даний будинок на дану сім*ю , а точніше на гр..ОСОБА_4 договором дарування, і щоб останній погасив їй всі борги за частину будинку.

З даного пояснення вбачається, що відповідачка ОСОБА_5 до цього подружжя ОСОБА_1 не знала і будинок передавала по договору сім*ї, хоча і оформила договір дарування на ОСОБА_4, але при цьому ОСОБА_4 зобов*язаний був здійснити певну дію - погасити всі борги за належну їй частину будинку.

В суді представник відповідача підтвердила, що мався борг за газ в межах 100 грн., як їй пояснила ОСОБА_5.

А відповідно до ст.717 ч.1, 2 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Тому виходячи з наведеного укладений договір дарування частини житлового будинку по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 20 січня 2005 року не є договором дарування, так як тягне за собою обов*язок погазити комунальні борги.

Судом були допитані і інші свідки: так свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що їй дочка - ОСОБА_1 повідомила, що вони з чоловіком бажають купити житло і просила допомогти грошима. Які в неї гроші були вона віддала зятю. Позичала гроші у односельчан.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що йог попросила ОСОБА_12 дати в борг гроші, так як її дочка з зятем бажають купити житло у Ніжині. До нього прийшов ОСОБА_4 і він дав 2000 грн.. Борг йому віддавала ОСОБА_12. Крім цього коли подружжя ОСОБА_1 перейшли проживати на АДРЕСА_1, то він на прохання покійного чоловіка ОСОБА_12 возив туди доски і бруси на поли.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона з одного села з ОСОБА_4 і її сім*я і сім*я ОСОБА_4 проживали на квартирі по АДРЕСА_3 дружили. ЇЇ чоловік і ОСОБА_4 шукали будинки, щоб придбати для проживання. В 2006 році ОСОБА_4 і ОСОБА_16 такий будинок купили по АДРЕСА_1. Вони до них неодноразово ходили у гості. Після розлучення ОСОБА_4 у них проживав, а потім поїхав у село. Знає, що будинок вони купили за 5000 дол.США.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона з чоловіком та сім*я ОСОБА_1 знімали рядом квартиру у м.Ніжині і підтримували дружні стосунки. В один із днів до неї прийшли ОСОБА_1 і ОСОБА_4 і попросили щоб у неї побув їх син, так як вони ідуть купляти будинок. Потім вони вдвох повернулись і повідомили, що купили будинок.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він працює на одній роботі з ОСОБА_1 і та його попросили проїхати до колишньої власниці будинку де вона прожива. З ОСОБА_1 була її матір. Вони поїхали на роботу як потім він дізнався ОСОБА_5, що з нею вирішити питання по будинку. По дорозі ОСОБА_5 говорила, що вона і так ім. продала будинок за дешево. Вони приїхали на площу в м.Ніжині, але нотаріуса там не було. Тому ОСОБА_5 сказала, що у неї є знайомий нотаріус на вул..Московська м.Ніжина. Вони поїхали на дану вулицю. ОСОБА_5 пішла до нотаріуса і по поверненню сказала, що вона в спір ОСОБА_1 з чоловіком втручатись не буде. Хай вони між собою самі розбираються.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що договір дарування укладений між ОСОБА_19 і ОСОБА_4 20 січня 2005 року є удаваним, так як має місце укладення договору купівлі - продажу.

Ураховуючи, що придбана частина будинку сторонами по справі ОСОБА_4 і ОСОБА_20 в період шлюбу, то відповідно до ст..60 СК України дана частина будинку є спільною сумісною власністю подружжя, а при поділі даного майна згідно ст..70 СК України частки майна дружини і чоловіка є рівними.

Тому кожний із подружжя має право на ? його частину, ураховуючи, що частка будинку належного сторонам по справі становить його 2/3 частини, то кожний з подружжя має право власності на 1/3 частину будинку.

При розподілі майна позивачка просила відійти від рівності сторін, так як з нею проживає син, але суд вважає, що частина будинку належна ОСОБА_4 і ОСОБА_1 складається з чотирьох кімнат та прибудови, тому підстави для збільшення частки майна позивачки відповідно до ст..70ч.3 СК України відсутні.

Тому, керуючись ст.ст.88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 216, 235 ЦК України, ст..60, 70 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати удаваним договір дарування 2/3 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області 20 січня 2005 року Кузьменком О.В., зареєстрований у реєстрі за №119.

Визнати, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 20 січня 2005 року укладено договір купівлі-продажу 2/3 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель і споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів.

Суддя Бережняк В.Д.