АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

17 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Качана В.Я., Вербової І.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року,

встановила:

24 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» ( надалі - ПАТ «ФІДОБАНК») звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 014-05/71 від 11 травня 2006 року в сумі 50 067,66 доларів США, визначивши суму заборгованості в гривні, виходячи з курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення, а також судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 11 травня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014-05/71, за яким ОСОБА_1 надано кредит в сумі 125 000 доларів США для придбання квартири, з кінцевим терміном повернення до 11 травня 2016 року, зі сплатою 12,50 % річних. Додатковими угодами №1 від 25 січня 2008 року, № 2 від 14 травня 2009 року, № 5 від 03 квітня 2012 року до вказаного кредитного договору були внесені зміни в частині суми заборгованості та графіку погашення кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 12.12.2014 р. становила 51 200,66 доларів США, що еквівалентно 786 598,04 грн. по курсу НБУ станом на 12.12.2014 р.

14 травня 2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014-05/71/1, за яким остання зобов'язалася у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що випливають з укладеного кредитного договору та всіх додаткових угод до нього.

У зв'язку з тим, що заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку погашена не була, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № 014-05/71 від 11 травня 2006 року в сумі 50 067,66 доларів США, що еквівалентно 786 598,04 грн. Також з відповідачів в солідарному порядку стягнуто судовий збір в сумі 3654 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення суду та закрити провадження у справі.

Свої доводи мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу був сумлінним клієнтом банку. У зв'язку з нестабільною фінансовою ситуацією в країні, ростом курсу валюти, складною ситуацією у підприємницькій діяльності тощо, у нього виникли труднощі з погашенням заборгованості за кредитним договором № 014-05/71 від 11.05.2006 року, який оформлявся для покупки квартири, в якій зареєстровані та проживають його дружина та діти. 17.03.2015 року позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з можливістю мирного врегулювання спору. Враховуючи, що мирне врегулювання спору потребувало значного часу, 17.04.2015 р. позивачем було повторно заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для мирного врегулювання спору шляхом підписання додаткової угоди до кредитного договору щодо зміни валюти кредитування. З незрозумілих причин у задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, чим обмежено права сторін на мирне врегулювання спору.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

17.09.2015 р. представник ПАТ «ФІДОБАНК» Бабійчук Н.В. звернулась до суду з письмовою заявою про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. ст. 205, 207 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з п.5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 208 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду.

Встановлено, що розгляд позовної заяви закінчено ухваленням 17 квітня 2015 року судового рішення про задоволення позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Частиною 1 ст. 304 ЦПК України передбачено, що справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Тобто, ст.310 ЦПК України, яка відсилає до ст.207 ЦПК України, застосовується лише для тих підстав, які спеціально передбачені в главі 1 «Апеляційне провадження».

Диспозитивність права сторін у справі на стадії апеляційного розгляду визначена в ст.306 ЦПК України, згідно з якою в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Інших підстав на цій стадії чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої заяви про залишення позову без розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем вимог щодо невиконання відповідачами взятих на себе зобов'язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014-05/71, у відповідності до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 125 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 11 травня 2016 року.

25 січня 2008 року до вказаного кредитного договору сторони уклали додаткову угоду №1, 14 травня 2009 р. - додаткову угоду №2, 15 лютого 2010 р. - додаткову угоду №3, 03 квітня 2006 р. - додаткову угоду №4, 03 квітня 2012 р. - додаткову угоду №5 (а.с.16-38).

Відповідно до додаткової угоди №5 від 03 квітня 2012 року сторони домовились продовжити строк користування кредитними коштами до 11 травня 2018 року.

У відповідності до умов укладеного договору поруки №014-05/71/1 від 14 травня 2009 р., поручитель ОСОБА_2 зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та всіх додаткових угод, що були укладені до нього.

03 квітня 2012 року до вказаного договору поруки було укладеного додаткову угоду №1, у зв'язку з реструктуризацією заборгованості за кредитним договором (а.с.41).

За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором станом на 12 грудня 2014 року у позичальника виникла заборгованість перед банком в сумі 50 067,66 доларів США, що в еквіваленті гривні до долара США, встановленого НБУ станом на 12.12.2014 р., складає 786 598,04 грн.

Розмір заборгованості сторони не оскаржують.

Відповідач ОСОБА_2 судове рішення не оскаржила, а тому обставини існування у кредитора суб'єктивного права вимоги до поручителя судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Встановивши, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції було враховано право сторін на мирне врегулювання спору. За клопотанням обох сторін останнім надавався час, протягом якого сторони намагались врегулювати спір мирним шляхом.

З огляду на те, що сторонам було надано достатньо часу на мирне врегулювання спору, чого зроблено не було, доводи апеляційної скарги про порушення права особи на справедливий розгляд справи є необґрунтованими.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом не було враховано, що ст.88 ЦПК України не передбачено солідарного обов'язку боржника і поручителя зі сплати судового збору. Не встановивши, в якій частині кожен з відповідачів повинен відшкодувати вказані витрати, суд ухвалив в цій частині помилкове рішення.

За таких підстав рішення суду у вказаній частині підлягає зміні, шляхом стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ФІДОБАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн., по 1827 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн., по 1827 грн. з кожного.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7756/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.