Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 22ц - 3845/2010 року Головуючий по 1-й інстанції: Шелудяков Л.В.
Суддя-доповідач: Чічіль В.А.
УХВАЛА

IMEHEM У К Р А I Н И

27 травня 2010 року м. Полтава

Колеія суддів судовоі палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі

Головуючого: Чічіля В.А.

Cyддiв: Мартєва С.Ю., Пікуля В.П.

при ceкpemapi Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі

на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2009 року

у cnpaві за позовом ОСОБА_5 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі щодо виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною, зобов`язання нарахувати щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни"

Колегія суддів, заслухавши доповіідь судді-доповідача , -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Управління Пенсійного фондуУкраїни в Полтавському районі Полтавської області про визнання відмови УПФУ в Полтавському районі щодо виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною, зобов`язання нарахувати щомісчну соціальну допомогу в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області здійснити нарахування доплати до пенсії ОСОБА_5 з підвищенням її на 30 % мініімальної пенсії за віком, виходячи із розміру, встановленого частиною 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати:

за 2007 рік, починаючи з 9 липня по 31 грудня 2007 року включно всього 710, 89 грн., за 2008 рік, починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно всього 1072,85 грн., з урахуванням виплачених в 2008 році сум допомоги підлягають нарахуванню та стягненню за 2008 рік -715,23 грн.,

за 2009 piк, перюд з 01 січня 2009 року по 30 червня 2009 року з урахуванням проведених виплат в сумі 896,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Виршено питания про судові вйтрати.

УПФУ в Полтавському районі Полтавської області не погодившись з постановою суду першої нстанції подав апеляцшну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляцшної скарги вщповідач посиласться на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплати допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсіне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи.

Колепя сддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріапи справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляцшному порядку апеляційний суд перевіряє законність i обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апелящйної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апелящійний суд відхиляє апелящйну скаргу i залишає рішення без зімн, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального i процесуального права.

Як вбачаеться із мaтepiaлів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має статус дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в poзмipi 30% мшмальної пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до норм ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. При цьому, зазначені висновки суду грунтувались на piшeнні Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, якими визнано неконституційними положения п.12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України" та piшeнніi Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким були визнані неконституційними положения пункту 41 роздшу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та про внесения змін до деяких законодавчих актів України».

Після прийняття вищевказаних piшень Конституційного суду України знову почали діяти положения ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30% мімальноі пенсії за віком.

Крім того, оскільки у 2009 році до часу прийняття рішення положения ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому з 01.01.2009 року по день звернення до суду позивач має право на отримання пенсії або щомюячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії', з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мтмальної пенсії за віком визначається лие за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей poзмip або встановлював інший розмір немає.

3 огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги положения ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї' статті, застосовується виключно для визначення poзміру пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мімального розміру пенсії за віком не є підетавою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Kpiм того, колепя суддів, вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання сво'їх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колепя суддів також відхиляє доводи відповщача щодо не визначеності на законодавчому piвні питания відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у вщповідності Положения „Про Пенсійний фонд України" i здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положения через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживания пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обгрунтованого висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплатіі доплати до пенсій позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено саме на управління денежного фонду України за місцем проживания позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсшний фонд УкраУни, який aie через своУ MicneBi органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колепя суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже рішення суду слід вважати законними, обгрунтованими i таким, що скасуванню не шдлягає.

Проте, необхідно враховувати, що даний спір виник в сфері соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, тому судовим рішенням повинні відновлюватись права особи шляхом покладення на відповідача обов»язку провести відповідні нарахування (перерахування) належних заявнику сум відповідно до спеціальних законів, а не шляхом стягнення конкретних сум .

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛ ИЛ А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської облаеті - відхилити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської областi від 20 жовтня 2009 року залишити без змн.

Виключити із резолютивної частини постанови посилання суду на стягнення з відповщідача на користь позивача конкретної суми доплати до пеней'.

Ухвала набирае законної сили з моментуїї проголошення i може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/ В.А. Чічіль

Судді: підпис/ С.Ю. Мартєв /підпис/ В.П. Пікуль

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області ______________ В.А.Чічіль