Справа № 590/303/15-ц
Провадження № 2/590/82/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2015 року

в складі: головуючого судді - Оснач С.В., Ямпільський районний суд

за участю секретаря - Кубрак В.Г., Сумської області

розглянувши у судовому засіданні в сел. Ямпіль позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа орган опіки та піклування Ямпільської районної ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням в АДРЕСА_1 їй та її неповнолітнім дітям, вселити її до квартири разом з дітьми, не чинити перешкоди, недавши їй ключи від квартири.

В судовому засіданні позовні вимоги щодо виділення їй 2-х кімнат, змінила на виділення їй та дітям 1-ї кімнати.

Свої вимоги мотивує тим,що ще до розірвання шлюбу мешкала з відповідачем у спірній квартирі, у 2001 та 2007 народила дітей, з 2013 року в зв'язку з розірванням шлюбу та поділом майна в зв'язку з противоправною поведінкою відповідача була змушена виїхати на тимчасове проживання до іншого житла.

Відповідач змінив замок з ключами і чинить перешкоди в користуванні житлом.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом позов не визнав, просить в його задоволенні відмовити, в свою чергу заявив зустрічний позов, де просить суд визнати ОСОБА_1такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що квартира належить йому на праві приватної власності куплена до шлюбу. Відповідач з 2013 року виїхала з квартири, у 2014 році майно було поділено. Він позивачу на утримання дітей сплачує аліменти.

Позивач ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Третя особа в судове засідання не з'явилась,надала заяву в якій просить слухати справу у її відсутність,підтримала позов ОСОБА_1, щодо вселення її та її дітей у спірну квартиру.

Вислухавши сторони,представника, думку третьої особи, свідків,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, а позов ОСОБА_1 має бути задоволений частково.

В судовому засіданні було встановлено: шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був зареєстований 02.01.2001 р., розірваний 2.10.2013 року ( а.с.15),від шлюбу сторони мають двоїх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 11,12).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 12.04.2003року ( а.с.5,6).

Відповідно до постанов про відмову в порушенні кримінальних справ ( а.с. 30-35, 75,76) між сторонами існують неприязні стосунки.

Данні обставини підтверджують свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8, допитані у судовому засіданні.

Згідно договору-купівлі( а.с.48) ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1 08.09.1998 року.

Відповідно ст.9 ч.4 та 5 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків,коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача,їх діти і батьки.Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті,перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки , як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним ( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати,заповідати, здавати в оренду, обмінювати,закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 319 ч.1, ч.2 та ч.7 ЦК України передбачено, що власник володіє,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку( квартири), які проживають разом з ним у будинку ( квартирі ), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири),якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку ( квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, У разі відсутності угоди між власником будинку( квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила,встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно ст. 383 ч.1 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 386 ч.2 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

відповідно ст. 391 цього кодексу,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Отже, виходячи з наведеного, позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, а позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, тому що ОСОБА_4. з 1998 року є власником спірного житла, з 2003 року у цьому житлі прописана ОСОБА_1, яка фактично до 2013 року разом з дітьми проживала в квартира,вела сумісне господарство і користувалась жилим приміщенням нарівні з власником квартири, це було місцем їх постійного проживання.

В наступному , після погіршення стосунків між сторонами, після розірвання шлюбу з 2013 року ОСОБА_1 виїхала з квартири разом з дітьми, про що свідчать звернення до міліції, та покази свідків, про заміну замків тощо.Тому суд не може взяти до уваги акт від 12.03.2015 року про обстеження житлових умов ( а.с. 53).

Після припинення сімейних відносин з власником квартири ОСОБА_1 хоч і

перестала бути членом його сім'ї, вона та діти від спільного шлюбу мають такіж права і обов'язки як і ОСОБА_5 і не позбавлені права користування квартирою, яке є їх постійним місцем проживання, тобто квартирою АДРЕСА_1.

Доводи позивача за зустрічним позовом з приводу відсутності згоди власника на вселення позивачів до спірного житла суд не бере до уваги, оскільки позивач ОСОБА_1 з 2003 року користувалась квартирою, проживала в ній, зареєстрована там з дотриманням встановленого порядку і це житло є її постійним місцем проживання

( а.с.29).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_5 виділити одну кімнату в спірній квартирі, суд враховує що з нею будуть проживати двое неповнолітніх дітей, вважає відмовити.

Керуючись ст. ст. 10,60,208,209,212,214-216,218,223 ЦПК України, ст.ст. 319,383,386,391 ЦК України, ст.ст. 9,64,150,155,156 ЖК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користування квартирою АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 надавши ключи ОСОБА_1 від квартири.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1відмовити.

В задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, щодо визнання неї такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням АДРЕСА_1 відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ямпільський райсуд протягом 10 днів з дня оголошення повного тексту рішення.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя С.В.Оснач

Рішення станом на 07.09.2015 року не набрало законної сили.

Суддя С.В.Оснач

Секретар с/з В.Г.Кубрак