"27" березня 2015 р.
Справа №150/108/15-ц
Провадження по справі №2/150/67/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

27 березня 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_3 з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і подальше збереження сім'ї є неможливим. Крім того, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання неповнолітньої дитини не надає. Просить розірвати шлюб, стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти для її утримання в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позивач в судове засідання не з*явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримує частково, зокрема, просить розірвати шлюб та стягувати із відповідача аліменти для утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 гривень. Відмовляється від позовних вимог щодо стягнення аліментів для її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Відповідач, який був викликаний до суду через оголошення в пресі, повідомлений таким чином про день, час та місце розгляду справи /а.с 18/, в судове засідання не з*явився, не повідомивши при цьому про причини своєї неявки.

Частиною 9 статті 74 ЦПК України визначено, що з опублікуванням оголошення в пресі про виклик в суд відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини своєї неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 1 червня 2012 року у виконкомі Немійської сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області, актовий запис №4 / а. с. 5/.

В подружжя від даного шлюбу є неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 6/, який проживає з матір*ю та перебуває на її утриманні /а.с. 7/.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Причиною розпаду сім'ї є те, що у подружжя розбіжні погляди на життя, ведення домашнього господарства, вирішення різного роду побутових та сімейних питань, несумісність характерів, на підставі чого в сім*ї виникали сварки та різного роду непорозуміння. З грудня 2014 року кожен із подружжя проживає окремо, за час окремого проживання ніхто із сторін не приймав жодних заходів для збереження сім*ї.

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя й дійсні причини позову, суд вважає, що спільне подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б як їх інтересам, так і інтересам неповнолітньої дитини, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України дає підстави для розірвання шлюбу.

В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітньої дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обов*язку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України / із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.09.2005 року, № 2901 - 4 / мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.184 сімейного кодексу України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров*я відповідача - здоровий, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище дитини та платника аліментів, відповідач ніде не працює, у нього відсутній постійний та регулярний дохід.

Позивач просить стягувати з відповідача тверду грошову суму для утримання неповнолітнього сина в розмірі 400 гривень.

Оцінюючи в сукупності вище зазначені обставини, суд, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, для дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років, приходить до висновку, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

На підставі ст., ст. 105, 110, 112, 235 ч.8, 180, 182, 184 СК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212-215, 224, 225, 226, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який зареєстрований 1 червня 2012 року у виконкомі Немійської сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області, актовий запис №4.

За вибором позивача змінити їй прізвище із ОСОБА_1, яке взято нею при укладенні шлюбу, що розірвано, на дошлюбне - ОСОБА_3.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 державне мито в дохід держави в розмірі по 8 /вісім/ гривень 50 копійок з кожного.

Стягувати із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 для утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 /чотирьохсот/ гривень з індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 243 /двохсот сорока трьох/ гривень 60 копійок.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: Цимбалюк Л.П.