Справа № 159/3717/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лесик В.О.
Провадження № 22-ц/773/1421/15 Категорія: 47 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.,

суддів Лівандовської-Кочури Т.В., Веремчук Л.М.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним рішення ОСОБА_3 міської ради, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_3 міської ради про визнання недійсним рішення ОСОБА_3 міської ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є членами житлово-будівельного кооперативу «Мрія» та власниками квартир житлового будинку, розташованого за адресою: Волинська область місто Ковель вулиця Павлова будинок 16.

Рішенням № 181 від 14.09.1989 року виконкому ОСОБА_3 міської ради затверджено акти вибору земельних ділянок під будівництво 6-ти квартирного житлового будинку ОСОБА_3 міського управління торгівлі в кварталі № 3 по вулиці Павлова та виділено земельну ділянку площею 0, 1700 га. На підставі даного рішення складено акт про винесення в натурі меж земельної ділянки для будівництва державних і кооперативних будівель та розроблено схему виносу меж земельної ділянки в натурі. Рішенням № 92 від 29.04.93 року виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради народних депутатів було створено житлово-будівельний кооператив «Мрія». Членами кооперативу було отримано кредит на будівництво будинку і у 1995 році житлово-будівельним кооперативом «Мрія» побудовано вказаний 6-ти квартирний житловий будинок.

При виготовленні технічної документації на земельну ділянку, що пропонується кооперативу у власність, у 2015 році зясувалось, що 120 кв. м. землі кооперативу перебуває у власності ОСОБА_8

У звязку з тим, що вони не можуть реалізувати своє право на оформлення права власності на земельну ділянку в розмірі, в якому вона була надана під будівництво 6- ти квартирного будинку, тому просили скасувати рішення ради від 12.03.2008 року, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.04.2009 року та скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки, кадастровий номер №:05:001:0029 за адресою вул.Міцкевича,52, м.Ковель.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2015 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах вимог заявлених в суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено, що земельна ділянка ЖБК «Мрія» надана в користування у передбаченому законом порядку, відповідач отримала земельну ділянку відповідно до вимог земельного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Висновок суду ґрунтується на встановлених в судовому засіданні обставинах, відповідає нормам матеріального права, а тому з ними погоджується колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому ОСОБА_3 міської ради №181 від 14.09.1989 року виділено ОСОБА_3 міському управлінню торгівлі в кварталі №3 по вулиці Павлова в м.Ковелі земельну ділянку площею 0,17 га під будівництво 6-ти квартирного житлового будинку (а.с. 26).

На підставі рішення від 14.09.1989 року складено акт про винесення в натурі меж земельної ділянки для будівництва будинку площею 0.17 га в м.Ковель по вул.Павлова та розроблено схему виносу меж земельної ділянки в натурі (а.с. 27, 28).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради народних депутатів №92 від 29.04.1993 року створено житлово-будівельний кооператив «Мрія» та затверджено списки членів житлово-будівельного кооперативу згідно додатку №1, куди входять позивачі по справі (а.с. 12-14).

Відповідно до п.1.2. Статуту ЖБК «Мрія», затвердженого 29.04.1993 року, кооператив створений з шести працівників колишнього управління торгівлі, які стояли на черзі на отримання житла та під час комерціалізації управління торгівлі і набули у власність недобудований житловий будинок по вул.Павлова.

У 1995 році житлово-будівельним кооперативом «Мрія» побудовано 6-ти квартирний житловий будинок по вул.Павлова,16, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, фонду житлово-будівельних кооперативів від 24.02.1995 року (а.с. 16-19).

В п.3.2. Статуту було передбачено, що ЖБК має право отримати в установленому порядку в безстрокове користування земельну ділянку, на якій розміщений будинок та надвірні добудови.

Відповідно до ст.ст. 22,23 Земельного кодексу України 1990 року в редакції, яка діяла станом на час створення кооперативу «Мрія», право власності на землю або право користування земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, міськими, районними Радами народних депутатів.

Частиною 3.4 ст. 30 ЗК України було передбачено, що при передачі підприємствами, установами і організаціями будівель і споруд Іншим підприємствам, установам і організаціям разом з цими обєктами до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться зазначені будівлі та споруди.

У таких випадках право користування земельними ділянками також повинно посвідчуватись та реєструватись відповідно до положень ст.23 ЗК України.

Відповідно до ст. 66 ЗК України 1990 року житловим, житлово-будівельним, гаражно-будівельним і дачно-будівельним кооперативам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів надаються у постійне користування земельні ділянки для житлового, гаражного і дачного будівництва, розмір яких установлюється відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації.

З досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень сторін встановлено, що після створення ЖБК «Мрія» та передачі йому недобудованого шестиквартирного будинку по вул.Павлова,16, ЖБК не звертався в міську Раду із заявою про надання земельної ділянки у безстрокове користування і документи, які б посвідчували передбачене законом право на користування земельною ділянкою відсутні.

Також суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідачу ОСОБА_8 земельна ділянка площею 455 кв.м. за адресою: вул.Міцкевича.52 в м.Ковелі надана з дотриманням вимог земельного законодавства.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2005 року відповідач ОСОБА_8 набула права власності на житловий будинок за адресою: вул.Міцкевича,52 в м.Ковелі.

З додатку №1 до рішення ОСОБА_3 міської ради №32/31 від 12.03.2008 року вбачається, що ОСОБА_8 передано земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вул.Міцкевича,52 в м.Ковелі площею 455 кв.м. (а.с. 55).

На підставі рішення ОСОБА_3 міської ради від 12.03.2008 року №32/31 ОСОБА_8 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №293602 від 09.04.2009 року по вул.Міцкевича,52 в м.Ковель площею 455 кв.м. (а.с. 99).

Згідно з актом погодження меж з суміжними землекористувачами від 10.02.2006 року межі земельної ділянки погоджені з суміжними землекористувачами і закріплені межовими знаками.

Також в судовому засіданні встановлено, що межі земельної ділянки від А до Е, А до Б межують з земельною ділянкою, яка відповідно до технічної документації виготовленої на замовлення позивачів в 2015 році, надавалась в користування ОСОБА_3 управлінню торгівлі для будівництва будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ці межі не погоджені з позивачами не ґрунтуються на положеннях закону, оскільки ЖБК не оформив право користування земельною ділянкою в передбаченому законом порядку і ця земельна ділянка належала ОСОБА_3 міській Раді, з якою і погоджено межі.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 земельна ділянка надана в тих самих межах, якою користувались попередні власники житлового будинку по вул.Міцкевича,52, про що свідчить генеральний план забудови земельної ділянки ОСОБА_9 від 25.09.1964 року (а.с. 141).

Ці обставини не заперечив в своїх поясненнях позивач ОСОБА_1 зазначивши, що огорожа приватних забудовників по вул.Міцкевича,52 в 1996 році і в подальшому існувала в межах, які зазначені в Державному акті на право власності, виданому ОСОБА_8 та визнав, що оспорювана частина земельної ділянки ніколи не перебувала у фактичному користуванні ЖБК.

Не може бути підставою для задоволення вимог позивачів їх доводи про самовільне зайняття попередніми власниками будинку №52 по вул.Міцкевича земельної ділянки площею 72 кв.м.

Спірна частина земельної ділянки не знаходилась в користуванні ЖБК «Мрія». Також не встановлено, що ця частина земельної ділянки відповідно до положень Земельного кодексу України за рішенням суду повернута власнику як самовільно зайнята земельна ділянка та була виділена для будівництва багатоквартирного будинку.

Ст. 116 ЗК України 1990 року було передбачено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

У звязку з тим, що в судовому засіданні не встановлено, що ЖБК «Мрія» в передбаченому законом порядку набула права користування оспорюванню частиною земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого відповідачу відповідно до положень земельного законодавства, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Покликання в рішенні суду на сплив позовної давності у даному спорі є зайвим, однак не є підставою для скасування рішення суду в звязку з тим, що рішенням суду відмовлено в позові по суті спору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: