Справа № 190/623/15-ц
Провадження №2/190/347/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року м.П"ятихатки

П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П'ятихатки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку.

В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що з 21 липня 1996 року з відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В період перебування в зареєстрованому шлюбі йому був подарований будинок АДРЕСА_1, який належить йому на праві особистої приватної власності. В 2000 року в своєму домоволодіння, як члена сім'ї зареєстрував дружину ОСОБА_2, а в 2007 році родичку дружини ОСОБА_3 Проте шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, 11 травня 2012 року шлюб розірвано. Дружина разом з дітьми добровільно покинула його домоволодіння та стала проживати за іншою адресою в АДРЕСА_2. Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажають, чим здійснюють перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю. Просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користувнаня житловим будинком АДРЕСА_1 та зобо'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти їх з реєстраційного обліку з належного йому будинку та не здійснювати реєстрацію місця проживання дочки ОСОБА_5

Ухвалою суду від 12 травня 2015 року провадження по позовній вимозі в частині визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користувнаня житловим приміщенням АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного обліку - закрито /а.с.60/

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 іншу частину позовних вимог підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що дійсно з позивачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. В 2000 році ними був придбаний будинок АДРЕСА_1. Вказаний будинок вони придбали за спільні кошти, проте з метою заощадження коштів оформили договір дарування на ім'я позивача. В 2000 році вона за згодою позивача була зареєстрована у належному йому будинку, а в 2008 році у спірному будинку була зареєстрована і її бабуся ОСОБА_3, яка дійсно в 2010 році покинула цей будинок і з того часу проживала в іншому місці. Шлюбно-сімейні відносини між ними не склалися, на початку 2012 року вона разом з дітьми покинула будинок позивача, оскільки останній вчинив сварку та намагався застосувати до неї фізичне насильство. Вони добровільно розділили нажите ними майно, претензій на будинок вона не має і претендувати на будинок не буде, добровільно залишила його позивачу. Після розірвання шлюбу у спірному домоволодінні вона не з'являлась, вселитися не намагалась та наміру в ньому проживати не має. В даний час разом з ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_2 проте вказаний будинок їм не належить, у зв'язку з чим зареєструватися у цьому будинку можливості не має. У задоволенні позову просить відмовити, оскільки у неї не має власного домоволодіння в якому вона б могла зареєструватися, а якщо придбає будинок, тоді добровільно знімиться з реєстраційного обліку у будинку позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання двічі підряд 12.05.2015 року та 22.05.2015 року не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила.

Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свого представника до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином /а.с.57/

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знає давно, проживають в одному селі по сусідству. З початку сімейного життя подружжя ОСОБА_2 жили добре, проте приблизно 3 роки назад ОСОБА_2 покинула позивача. Вони добровільно розділили нажите ними майно і з того часу ОСОБА_2 в будинку колишнього чоловіка не з'являлась. Позивач ОСОБА_1 дружину з будинку не виганяв, перешкод їй в користуванні будинком не чинив.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що позивача знає дуже добре, проживають в одному селі по сусідству. ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, проте в 2012 році їх сім'я розпалась, він був присутнім при добровільному поділі їх майна. ОСОБА_2 в будинку позивача не проживає приблизно 3 роки.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, проте подружнє жииття між ними не склалося. Три роки назад ОСОБА_2 покинула свого чоловіка, вони добровільно розділили майно. Позивач дружину з будинку не виганяв. З того часу ОСОБА_2 у будинку позивача не з'являлась.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 липня 1996 року по 11 травня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення та шлюбу та копією рішенням П'ятихатського районного суду про розірвання шлюбу /а.с.10,12/

Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей /а.с.13,14/.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.20/ та копії реєстраційного посвідчення /а.с.21/ вбачається, що будинок АДРЕСА_1 на праві власності на підставі договору дарування належить позивачу ОСОБА_1 /а.с.20/, про що також свідчить копія договору дарування /а.с.19/.

Відповідно до адресної довідки № 285 від 23.04.2015 року /а.с.50/ ОСОБА_2 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 з 03.04.1997 року, а ОСОБА_3 з 2008 року, про що свідчить відмітка в паспорті про реєстрацію місця проживання останньої /а.с.50/

Згідно довідки Жовтянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області № 319 від 08.04.015 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в будинку колишнього чоловіка по АДРЕСА_1 не проживають з 2012 року/а.с.28/.

Відповідно до довідки Жовтянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області № 320 від 08.04.015 року ОСОБА_3 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1, але фактично з 2009 року проживає за адресою АДРЕСА_2 /а.с.29/.

У відповідності до ст. 47 Конституції України кожен громадянин України має право на житло.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами по справі, позивач ОСОБА_1 скориставшись своїми правами, наданими власнику будинку, що передбачені ст. 150 ЖК та ч. 1 ст. 383 ЦК України надав відповідачу ОСОБА_2, як члену його сім'ї право проживання (користування) спірним домоволодінням, зареєструвавши останню у домоволодінні АДРЕСА_1, а в 2008 році з його дозволу у вказаному будинку була зареєстрована і ОСОБА_3, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселилися вжитлове приміщення у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і вправі вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобов'язує.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Факт відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 понад один рік підтверджується показами свідків та наявними в справі доказами, не заперечує ці обставини і відповідач ОСОБА_2

Доводи відповідача ОСОБА_2 про поважність причин не проживання в спірному домоволодінні, а саме створення позивачем негативної психологічної обстановки, його неадекватної поведінки суд не приймає до уваги, оскільки ніяких доказів в підтвердження цього суду відповідачем надано не було.

Також відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було надано до суду достатніх і достеменних доказів наявності перешкод з боку позивача щодо їх користування та проживання у спірному домоволодінні, з 2012 року ОСОБА_2 вселитися у дане житлове приміщення не намагалась, ніяких заходів щодо користування та вселення в будинок не здійснювала, до правоохоронних органів з відповідними заявами не зверталась. Крім того, ОСОБА_2 особисто зазначила в судовому засіданні, що вселятися в будинок позивача наміру не має і будь-яких заході з приводу її вселення до будинку вживати не зберається.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_9 не спростували факт того, що вони понад один рік не проживають у спірному домоволодінні, доказів, які підтверджують поважність причини їх відсутності суду не надали, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 є законними та обгрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог позивача ОСОБА_1 зобо'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_9 з реєстраційного обліку з належного йому будинку та зобов'язати третю особу не здійснювати реєстрацію місця проживання дочки ОСОБА_5 суд приходить до наступного.

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залучене до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Процесуальні права та обов'язки третьої особи визначені ст. 35 ЦПК України, як особи, яка не є суб'єктом спірних матеріальних правовідносин, що виникли між сторонами, участь третьої особи у справі носить побічний характер, оскільки вирішенню судом підлягають саме права та обов'язки сторін, а не третьої особи.

Виходячи із процесуального положення третьої особи діючими нормами процесуального права не передбачено можливості покладення на неї обов'язку по примушенню до вчинення будь яких дій на вимогу позивача, лише сторону у справі, а не третю особу, можливо зобов'язати виконати певні дії, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через П'ятихатський районний суд Дніпропетровської області.

Стороною яка не приймала участь у судовому засіданні апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2015 року.

Головуючий-суддя Ю.В. Легкошерст