Справа № 157/692/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гончарук О.Н.
Провадження № 22-ц/773/1380/15 Категорія: 48 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 липня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею додаткові витрати на лікування неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 135,85 грн. понесених нею судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 липня 2015 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Позивач заперечила апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в зв'язку з чим не має можливості працевлаштуватися, а відповідач є працездатним і в змозі сплатити позивачеві 2000 грн. понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дитини.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 березня 2015 року (а.с. 5).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

Згідно листа Камінь-Каширської центральної районної лікарні № 719 від 21 квітня 2015 року ОСОБА_3, 2013 р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні:

- з 6 вересня 2014 року по 12 вересня 2014 року - 6 ліжко/днів з діагнозом: ауетонемічний синдром, диспанкреатизм;

- з 18 грудня 2014 року по 28 грудня 2014 року - 10 ліжко/днів з діагнозом: фізіологічне прорізування зубів;

- з 26 січня 2015 року по 6 лютого 2015 року - 11 ліжко/днів з діагнозом: ГРВІ, гострий бронхіт, афтозний стоматит, синдром прорізування зубів.

Загальна сума коштів, затрачених на лікування становить 3180,33 грн. У вказаному листі наведено перелік медикаментів, що були придбані за рахунок хворого (а.с. 7, 8).

В матеріалах справи наявні чеки на підтвердження того, що позивачем було придбано медикаменти на лікування дитини (а.с. 28-32).

Як вбачається із розрахункових листів за період з лютого 2015 року по червень 2015 року, відповідач працював зварником на машинах контактного зварювання на СП ТОВ «Модерн-Експо» (а.с. 21-23).

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем, а відповідач щомісячно сплачує аліменти на її утримання, періодично дитина хворіє в зв'язку з чим потребує коштів на лікування.

Судом першої інстанції враховано, що відповідач на утриманні інших осіб не має, іноді хворіє, однак є працездатною особою.

З урахуванням усіх обставини справи, зокрема перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною та можливості надання відповідачем коштів на лікування малолітньої дитини, суд при визначенні суми обґрунтовано дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 2000 грн.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач отримує компенсацію за понесені витрати на лікування дитини, яка має статус потерпілої від ЧАЕС, оскільки як вбачається з листа управління соціального захисту населення Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області № 1262 від 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по 31 липня 2015 року не отримувала державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та компенсацій згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України відповідач не надав суду доказів того, що він не в змозі брати участь у додаткових витратах на дитину, які зумовлені її хворобою.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок повного, всебічного і об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, належної правової оцінки зібраних у справі доказів, з огляду на те, що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим - підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 13 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді