АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6644/15 Головуючий 1 інст. - Якуша Н.В.
Справа № 640/4612/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: відшкодування збитків
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» вересня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року по справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Харківська міська рада звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області 15 жовтня 2012 року за № НОМЕР_1, реконструйовані нежитлові приміщення першого поверху «1-7-:1-17 в літ. «А3» під магазин непродовольчих товарів з улаштуванням виносної вітрини загальною площею 79,9 кв. м. по АДРЕСА_1 прийнято до експлуатації.

Замовником будівництва за даною декларацією є ОСОБА_1 Однак визначений Законом та Порядком обов'язок ОСОБА_1 не виконано та не укладено з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради договір про пайову участь до прийняття вищевказаного об'єкта будівництва до експлуатації, у зв'язку з чим Харківській міській раді заподіяно збитків у вигляді неодержаних доходів.

Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість зазначеного реконструйованого нежитлового приміщення становить 722375, 90 грн. Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, становить 10 % від вищезазначеного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 72237,59 грн.

Зазначила, що листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 19.07.2013 року № 347/0/114-13 та 13.08.2013 року № 397/0/114-13 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, але відповіді на вказані листи від ОСОБА_1 не надійшли.

Просила стягнути з ОСОБА_1 до бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 72237,59 грн. та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог Харківській міській раді - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та судові витрати стягнути з відповідача. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що відповідач, здійснивши реконструкцію нежитлових приміщень, які знаходяться в багатоквартирному житловому будинку, не є замовником будівництва у розумінні ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 1.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, а тому не є суб'єктом правовідносин щодо пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, оскільки не є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований вказаний житловий будинок, а тому і не зобов'язана відшкодовувати позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 72237,59 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право власності б/н ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-7-:-1-17 в літ. «А-3», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Із Декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 15 жовтня 2012 року вбачається, що вказані нежитлові приміщення реконструйовані під магазин непродовольчих товарів з улаштуванням виносної вітрини. Зовнішня конфігурація приміщень не змінилася. Будівництво закінчено та об'єкт готовий до експлуатації.

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року із змінами та доповненнями будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року із змінами та доповненнями.

Реконструкція - перебудова об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо) (Згідно з ДБН А.2.2-3-2012).

Відповідно до ст. 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» від 20 квітня 2000 року із змінами та доповненнями вбачається, що замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об'єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення і створення розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Визначення поняття замовника будівництва надано у ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року із змінами та доповненнями, де вказано, що замовник - це фізична або юридичні особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Визначення поняття замовника будівництва також міститься в пункті 1.6 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року із змінами, внесеними рішенням від 22.05.2013 року № 319, яким встановлено, що замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснювати будівництво або змінити об'єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об'єкта будівництва.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 затверджено Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються. Пунктом 25 Переліку визначено, що під час реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, містобудівні умови та обмеження не надаються. Вищезгаданими нормами законодавець чітко поділяє осіб, які зобов'язані прийняти участь у розвитку інфраструктури даної місцевості шляхом укладення договору пайового внеску та подальшого перерахування коштів до місцевих бюджетів, та осіб, на яких таке зобов'язання не поширюється. У таких випадках (реконструкція приміщень без зміни зовнішньої конфігурації об'єкта по зовнішнім контурам фундаменту, для яких містобудівні умови та обмеження не надаються), у органів місцевого самоврядування відсутні повноваження щодо можливості самостійно чи в судовому порядку залучити замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста. В інших випадках у Харківської міської ради (коли фізична особа має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, вона подає виконавчому органові міської ради заяву про намір такої забудови, та має обов'язок одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва, що надаються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури Харківської міської ради) наявні можливості та повноваження до залучення замовника будівництва до пайової участі у розвитку інфраструктури міста.

За змістом, вказаних норм матеріального права, обов'язковою умовою для виникнення у сторін правовідносин щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова, є наявність у замовника будівництва у власності чи користуванні земельної ділянки.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності чи права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В частинах 1 та 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності чи користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Доказів, які б свідчили, що відповідач, придбавши у приватну власність вказані нежитлові приміщення набув право власності чи користування на земельну ділянку, яка розташована під зазначеними вище нежитловими приміщеннями у багатоквартирному будинку, до суду не надано.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив той факт, що відповідач не є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташований зазначений вище багатоквартирний житловий будинок.

Як вбачається з матеріалів справи на адресу ОСОБА_1 19 липня 2013 року, 13 серпня 2013 року Харківською міською радою надіслані листи щодо необхідності звернення з заявою до Департаменту економіки та комунального майна для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова та надання документів, передбачених Порядком.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснила, що договір укладено не було, оскільки ОСОБА_1 не є замовником будівництва.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дослідивши вказані обставини справи повно та надавши належну оцінку доказам у справі, дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності та необґрунтованості позову позивача.

Перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії