АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1234/15 Головуючий 1 інстанції - Макаров В.А.
Справа № 2-3189/11 Доповідач - Пилипчук Н.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Кірсанової Л.І.

за участю секретаря: Черепахи С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою КП «ВТП «Вода» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до КП «ВТП «Вода» про стягнення виплат за використання винаходів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (далі за текстом - КП «ВТП «Вода») посилаючись на те, що у грудні 2004 року він, як науковий пенсіонер, який працював за контрактом у Територіально-виробничому об'єднанні «Харківкомунпромвод», був переведений на роботу за контрактом в КП «ВТП «Вода» на посаду керівника відділу нових розробок та патентоведення. 15 травня 2009 року він був звільнений з КП «ВТП «Вода» у зв'язку зі скороченням штатів. Позивач неодноразово звертався із заявою до керівництва КП «ВТП «Вода» про виплату йому грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», але йому було в цьому відмовлено.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» та згідно з Договором на авторську винагороду за використання винаходу від 30 листопада 2004 року та Додатковою угодою до нього від 10 травня 2005 року позивач, як один з авторів винаходу, отримував з листопада 2004 року від КП «ВТП «Вода» винагороду за використання винаходу № НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1». З вересня 2008 року виплата винагороди йому була припинена. За використання винаходу НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» позивач, як один з авторів винаходу, взагалі не отримував винагороди від КП «ВТП «Вода» у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 1 вересня 2010 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2011 року змінено рішення суду першої інстанції, стягнуто з КП «ВТП «Вода» на користь ОСОБА_1 винагороду за використання винаходу № НОМЕР_2 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45627 гривень, винагороду за використання винаходу НОМЕР_1 за період з 1 лютого 2006 року по 15 листопада 2008 року в розмірі 13919 гривень 12 копійок. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2011 року скасовано судові рішення в частині позовних вимог про стягнення грошової винагороди за використання винаходів та в цій частині справу направлено на новий розгляд. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Вирішено стягнути з КП «ВТП «Вода» на його користь винагороду за використання винаходу № НОМЕР_2 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45627 грн., винагороду за використання винаходу НОМЕР_1 за період з 1 лютого 2006 року по 15 листопада 2008 року в розмірі 13919,12 грн. та судовий збір на користь держави в розмірі 595,46 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

В апеляційній скарзі КП «ВТП «Вода» просить скасувати вказане заочне рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що судом не досліджено факт використання відповідачем винаходів НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, в той час, як винаходи співавтором яких є позивач не використовуються на підприємстві.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зв"язок засвідчується патентом.

Відповідно до ст. 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно зі ст. 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (далі - Закон) правова охорона надається винаходу (корисній моделі), що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності.

Відповідно до ст. 464 ЦК України і ч. 2 ст. 28 Закону патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Згідно зі ст. 462 ЦК України і ч. 5 ст. 6 Закону обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 28 Закону продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу, або ознаку, еквівалентну їй.

За змістом ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визнане: умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судовою колегією встановлено, що в період з червня 1992 року по травень 2009 року ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з відповідачем.

15.10.2002 року ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 був виданий патент на винахід НОМЕР_3 «ІНФОРМАЦІЯ_1», на підставі якого між співавторами та відповідачем 30.11.2004 року був укладений договір про авторську винагороду за використання винаходу, термін дії якого був встановлений з 30.11.2004 року до 31.12.2008 року; додатковою угодою від 10.05.2005 року термін дії договору було продовжено до 21.12.2021 року.

Також, 15.08.2003 року, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 був виданий деклараційний патент на винахід НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2», на підставі якого між співавторами та відповідачем був укладений договір від 31.01.2006 року про авторську винагороду за використання винаходу, термін дії якого встановлено з 01.02.2006 року по 15.11.2008 року.

Так, відповідно до умов п. 2.1, який є ідентичним в обох досліджуваних договорах на авторську винагороду за використання винаходів (а.с. 10-12), підприємство зобов'язалось щорічно виплачувати авторам винаходу річну винагороду в розмірі 30% від доходу, щорічно отримуваного від використання винаходу, з виплатою кожному згідно дольової участі у створені винаходу у відсотках.

Таким чином, сума винагороди залежить від розміру доходу, щорічно отримуваного від використання винаходу.

Скасовуючи рішення апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2011 року та повертаючи справу в частині позовних вимог про стягнення грошової винагороди за використання винаходів НОМЕР_2 та НОМЕР_1 на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляді цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 14 вересня 2011 року звернув увагу, що суди не з'ясували обставини справи щодо фактичного використання винаходів, наявності доходу в заявлених позивачем періодах від використання винаходів та його розмір.

Проте, при новому розгляді справи в суді першої інстанції питання щодо фактичного використання винаходів, наявності та розміру доходу від їх використання в заявлених позивачем періодах, залишились не з*ясованими.

Судовою колегією встановлено, підтверджено матеріалами справи, визнано сторонами, що винахід НОМЕР_3 «ІНФОРМАЦІЯ_1» та винахід НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» до березня 2008 року використовувались на підприємстві відповідача. Позивач наполягає, що використання винаходів відповідачем продовжується й після березня 2008 року та відбувається до цього часу. Представник відповідача оспорює факт використання винаходів позивача та факт отримання доходу з березня 2008 року.

Так, представник відповідача пояснив, що впровадження на КП «ВТП «Вода» винаходів № НОМЕР_2 від 15.04.2005 р. здійснювалося в порядку експерименту на двох секціях з шести наявних секцій водоприймача насосної станції першого підйому Виробничого Управління Водопровідного Господарства «Дніпро» (далі за текстом - ВУВГ «Дніпро»), що є структурним підрозділом КП «ВТП «Вода». Враховуючи порушення регламенту роботи каналу «Дніпро-Донбас», внаслідок чого поповнення Краснопавлівського водосховища повністю не здійснювалося, шиберні пристрої були встановлені на відмітці 101,4 м під водою для стабілізації роботи ВУВГ «Дніпро». У березні 2008 року, була відновлена прокачка води по каналу «Дніпро-Донбас» і, відповідно, подальше використання шиберних пристроїв стало недоцільним.

Ззаначені пояснення представника відповідача підтверджені матеріалами справи.

Так, відповідно до наказу №178а від 11 вересня 2008 року, у зв*язку з порушеннями, виявленими в ході аудиторської перевірки підприємства, вирішено створити комісію для інвентаризації застосовуваних на підприємстві винаходів і раціоналізаторських пропозицій, визнати нелегітимними всі накази по ВУВГ «Дніпро» про виплати винагород авторам винаходів.

Наказом №138/ІІ від 02.10.2009 року по ВУВГ «Дніпро» КП «ВТП «Вода» була створена комісія для інвентаризації винаходів і раціоналізаторських пропозицій, які застосовувались у ВУВГ «Дніпро».

Той факт, що винаходи НОМЕР_3 та НОМЕР_1 не використовувались після лютого 2008 року підтверджується технічними висновками вказаної комісії № 51 та № 60 від 27.07.2010 року.

Згідно протоколу, що міститься в матеріалах справи (а.с. 96-99 том 1), за результатами роботи комісії по інвентаризації застосовуємих на підприємстві винаходів 17.06.2010 року була проведена нарада, де начальник ВУВГ «Дніпро» ОСОБА_9 доповів висновки про використання на КП «ВТП «Вода» винаходів НОМЕР_3 та НОМЕР_1, повідомив, що зазначені винаходи були втілені на насосній станції І під*йому ВУВГ «Дніпро», у зв*язку з нерегулярною роботою каналу «Дніпро-Донбас» та виробіткою Краснопавлівського водосховища. Винаходи використовувались в ВУВГ «Дніпро» до березня 2008 року. Економічна ефективність від використання винаходів та виплата винагороди: винахід № НОМЕР_2 - за 4-й рік використання виплачено 37635,60 грн., за 5-й рік використання виплачено 31521,60 грн., за 6-й рік використання виплачено 18579,40 грн.; винахід НОМЕР_1 - за 1, 2, 3 роки використання виплачено 14323,80 грн., за 4-й рік використання виплачено 4774,60 грн., за 5-й рік використання не виплачено 4774,60 грн.

У зв*язку з відсутністю економічного ефекту, у 2008 році відповідач припинив оплату патентного збору, у зв*язку з чим дія патенту НОМЕР_3 була припинена 29.12.2009 року. Дія патенту НОМЕР_1 була припинена 15.11.2008 року у зв*язку із закінченням строку дії патенту.

Як на докази використання винаходів після лютого 2008 року позивач посилається на акти використання винаходів від 25.11.2010 року та від 12.04.2011 року підписані ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, на довідку про використання щитових затворів від 24 липня 2010 року, проте судова колегія враховує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_8 є співавторами винаходів позивача, тому зацікавлені у вирішенні справи на його користь.

Розрахунки економічної ефективності винаходів за період з березня 2008 року по лютий 2009 року (том 1 а.с.115-119) та за період з березня 2009 року по лютий 2010 року (том 1 а.с.300-302) не затверджені начальником ВУВГ «Дніпро», тому не можуть вважатися підтвердженням використання винаходів та наявності доходу від такого використання.

Наказ №178а від 11 вересня 2008 року, яким визнані нелегітимними всі накази по ВУВГ «Дніпро» про виплати винагород авторам винаходів не оспорювався та незаконним не визнаний.

Належних та допустимих доказів на спростування підтверджених доводів відповідача про відсутність доходу від винаходів матеріали справи не містять.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення винагороди за використання винаходу № НОМЕР_2 за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року в розмірі 45627 грн. та винагороди за використання винаходу НОМЕР_1 за період з 1 лютого 2006 року по 15 листопада 2008 року в розмірі 13919,12 грн. є помилковим.

Судова колегія вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 лише в частині стягнення винагороди за використання винаходу НОМЕР_1 за період з лютого 2007 року по березень 2008 року, оскільки за період з березня 2006 року по березень 2007 року виплата винагороди позивачу відбулася в березні 2007 року.

Так, згідно копії розрахункового листа за березень 2007 року, згідно бухгалтерської довідки відповідача № 150 від 24.03.2015 року в березні 2007 року ОСОБА_1 було виплачено 4774,60 грн. З пояснень представника відповідача та матеріалів справи вбачається, що вказана сума була виплачена за використання винаходу НОМЕР_1 за 4-й рік його використання, тобто за період з березня 2006 року по березень 2007 року. Згідно акту від 26 серпня 2011 року № 1 первинні бухгалтерські документи за 2007 рік по ВУВГ «Дніпро» були вилучені для знищення.

Відповідно до розрахунку економічної ефективності за використання винаходу за березень 2007 р. - лютий 2008 року підписаного начальником ПЕО ОСОБА_12 та головним бухгалтером ОСОБА_2, затвердженим начальником ВУВГ «Дніпро» ОСОБА_4, сума для розрахунку винагороди по вантажозахоплюючому кліщовому пристрою (патент НОМЕР_1) становить 45472 грн.

Згідно п. 2.1. договору на авторську винагороду за використання винаходу від 31.01.2006 року, підприємство зобов'язалось щорічно виплачувати авторам винаходу річну винагороду в розмірі 30% від доходу, щорічно отримуваного від використання винаходу, з виплатою кожному згідно дольової участі у створені винаходу у відсотках: ОСОБА_1 - 35%, ОСОБА_13 - 30 %, ОСОБА_14 - 10 %, ОСОБА_8 - 25 %.

Таким чином, винагорода ОСОБА_1 за використання відповідачем винаходу НОМЕР_1 протягом березня 2007 р. - лютого 2008 р. становить 4774,56 грн. (45472 грн. : 100 х 30 :100 х 35), зазначена сума підлягає стягненню з КП «ВТП «Вода» на користь ОСОБА_1

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.3, п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального, процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу КП «ВТП «Вода» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року змінити в частині суми стягнення винагороди за використання винаходу НОМЕР_1.

За використання винаходу НОМЕР_1 стягнути з Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» на користь ОСОБА_1 4774,56 грн.

В частині стягнення винагороди за використання винаходу № НОМЕР_2 рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -