АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5879/15 Головуючий 1 інстанції - Бессонова Т.Д.
Справа № 623/2010/15-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 1 вересня 2014 року є студентом Інституту журналістики Київського національного університету ім. Т.Г.Шевченка, строк навчання до 30.06.2018 року; всі витрати на його навчання несе його мати ОСОБА_3; він навчається на денному стаціонарі, має проблеми зі здоров'ям тому не має можливості працювати, отриманої стипендії вистачає лише на внесення оплати за проживання у гуртожитку навчального закладу та не вистачає на харчування, транспортні витрати, одяг та взуття; він потребує матеріальної допомоги від батька. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2, який є його батьком, на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання - 30.06.2018 року але не більше як до досягнення ним 23 років - 21.04.2020 року.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на ті самі доводи, якими обґрунтовував заявлені вимоги. Звертає увагу, що після ухвалення рішення суду на персональній сторінці відповідача у соцмережі він побачив світлини із закордонних поїздок відповідача, що на його думку спростовує твердження відповідача про його низький дохід.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, сторонами не оспорюється та підтверджено належними письмовими доказами, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 4)

Згідно довідки від 12 листопада 2014 року, ОСОБА_1 є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту журналістики 4 рівня акредитації Київського національного університету ім. Т.Г.Шевченка, закінчення навчання 30.06.2018 року.(а.с. 6)

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 3 цієї статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на користь повнолітньої доньки, оскільки він має на утриманні двох малолітніх дітей 2013 та ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Зазначені доводи відповідача підтверджені належними та допустимими доказами, не спростовані позивачем.

Так, ОСОБА_2 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, як фізична особа-підприємець 23.01.2015 року номер запису 2 006633. Згідно книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість), зареєстрованій в Ізюмській ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області, ОСОБА_2 у період з 30 січня 2015 року по 22 червня 2015 року отримав дохід від провадженні діяльності в сумі 4270 грн., при цьому з цього доходу відповідач сплачує податки та внески встановлені законом.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4; його дружина ОСОБА_6 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує одноразову допомогу по народженню дитини, що складає 1012,50 грн. щомісячно.

З пояснень позивача вбачається, що він отримує стипендію 730 грн.

Судом першої інстанції враховані зазначені положення законодавчих актів та обставини справи, доводи та заперечення сторін належним чином перевірені.

Позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач має інший дохід та можливість надавати йому утримання.

Доводи апеляційної скарги про те, що закордонні світлини відповідача свідчать про його високий дохід ґрунтуються на припущеннях.

Позивач в апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції не перевірив неправдиві твердження відповідача про те, що він сплачує борг по аліментам та сплачує за навчання своєї дружини, що позивач одержує соціальну стипендію, працює в інтернет-виданнях, отримує гроші з-за кордону, має можливість працювати. Проте рішення суду першої інстанції на таких обставинах не грунтується.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.І 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -