Справа № 308/4639/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі - Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд із позовною заявою, мотивуючи її тим, що 31.07.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1400 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту відповідач не виконав, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.01.2013 року становить 3584,75 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 28642,16 грн., з яких: 1371,32 дол. США - заборгованість за кредитом; 1390,15 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 592,98 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 62,58 грн. - штраф (фіксована частина); 167,72 грн. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача Баблюк О., позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Заперечила щодо пропущення ними строку позовної давності посилаючись на те, що кредитний договір і на даний час продовжує діяти. Зазначила, що відповідач повинен був здійснити платіж ще 01.10.2010 року, а тому саме цю дату слід вважати початком перебігу строку позовної давності.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. При цьому пояснив, що кредитна картка видавалася йому терміном на два роки, і таким чином 31.07.2009 року закінчилася дія кредитного договору від 31.07.2007 року. Банк же звернувся до нього з позовом 20.03.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.ст.10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 31.07.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 1400 дол. США, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В Заяві клієнта на оформлення кредитної картки зазначено, що термін дії картки становить 2 роки.

Відповідно до п. 8.6 кредитного договору у разі порушення ОСОБА_1 строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше чим на 120 днів, клієнт зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

За умовами Договору та Умов і правил надання банківських послуг Позичальник взяв на себе зобов'язання повертати кредит та відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH)

Судом встановлено, що позивач на виконання умов зазначеного договору кредиту надав відповідачу 1400 дол. США., однак відповідач взяті на себе обов'язки по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконав.

Згідно представленого позивачем розрахунку слідує, що станом на 31 січня 2013 року сума заборгованості Позичальника за договором № б/н від 31.07.2007 року становить 3584,75 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 28642,16 грн., з яких: 1371,32 дол. США - заборгованість за кредитом; 1390,15 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 592,98 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 62,58 грн. - штраф (фіксована частина); 167,72 грн. - штраф (процентна складова).

В той же час, в своєму запереченні представник відповідача посилається на те, що позовну заяву про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором позивачем подано до суду з пропущенням строку позовної давності.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що в Заяві клієнта на оформлення кредитної картки від 31.07.2007 року зазначено, що термін дії картки 2 роки.

З досліджених судом матеріалів слідує, що трок дії карки виданої клієнту ОСОБА_1 закінчився в липні 2009 року, а з позовом до відповідача в суд позивач звернувся 20.03.2013 року, що стверджується вхідним штампом суду наявному на позовній заяві.

Відповідно до п. 3.1.1 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки вказано на лицевій стороні карти (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Разом з тим, на підтвердження своїх вимог, представником позивача не надано суду доказів про те, що картка, яка була видана ОСОБА_1 автоматично перевипустилася банком після закінчення строку її дії та отримання її Позичальником ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач після закінчення строку дії кредитної картки, починаючи з 31.07.2009 року і аж до подачі позову в суд жодного разу не звертався до відповідача з вимогою погашення кредитної заборгованості, натомість нараховував йому відсотки та штрафні санкції за кредитом.

Таким чином строк позовної давності за вказаним кредитним договором сплив 31.07.2012 року і позивач звернувся до суду з вказаним позовом з пропуском строку позовної давності. При цьому ним не ставиться питання про поновлення строку позовної давності та жодного належного та допустимого доказу того, що перебіг строку позовної давності перервався позивачем суду не надано.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку зі спливом строків давності, встановлених для звернення до суду з позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10,11, 14, 59, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.