Справа № 203/7566/14-ц
30 березня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:
Головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Місюра К.А.
за участю позивачки - ОСОБА_1
представника позивачів - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради,-
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів за довіреністю, позов підтримали та посилаючись на викладені в ньому підстави просили задовольнити останній в повному обсязі.
Відповідача після подачі заяви про відкладення розгляду справи, що призначалась на 16.02.2015 року, явку свого представника в наступні судові засідання не забезпечив, не повідомивши про причини неявки.
В зв'язку з цим, враховуючи повторну неявку представника відповідача в судове засідання, думку позивачки та представника позивачів, судом у відповідності до ст.ст.169.224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку.
Заслухавши пояснення позивачки та представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка належить останнім на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.11.1995 року.
Вказаний будинок перебуває на балансі Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради.
06.02.2014 року сталось залиття квартири позивачів, про що працівниками балансоутримувача будинку було складено відповідний акт від 10.02.2014 року, в якому зафіксовано пошкодження в квартирі №33 та причини залиття, якими зазначено: протікання циркуляційної труби гарячого водопостачання на технічному поверсі будинку.
Вказані причини залиття також підтверджено відповідним листом відповідача від 25.02.2014 року.
Відповідно до ст.18 ЖК України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.
Відповідно до ст.24 ЖК України для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку.
Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.
Відповідно до ст.175 ЖК України державні і громадські органи, підприємства, установи, організації, службові особи зобов'язані дбати про схоронність житлового фонду та підвищення його благоустрою.
Відповідно до ст.176 ЖК України наймодавець зобов'язаний своєчасно провадити ремонт жилих будинків, забезпечувати безперебійну роботу інженерного обладнання будинків і жилих приміщень, належне утримання під'їздів, інших місць загального користування будинків і придомової території.
Капітальний ремонт жилих будинків, технічне обслуговування їх інженерного обладнання, а також поточний ремонт жилих приміщень, що його зобов'язаний провадити наймодавець (житлово-будівельний кооператив), здійснюються відповідно до правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території, правил і норм технічної експлуатації житлового фонду.
Відповідно до змісту ст.61 ЖК України наймодавцем житлового фонду є житлово-експлуатаційна організація.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.
Відповідно до пп.4,6,8 ч.2 ст.20 вказаного Закону власник зобов'язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний: здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч.1 ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.
Аналізуючи зазначені вище положення закону та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт залиття квартири позивачів з вини відповідача, який, як балансоутримувач будинку, не забезпечив контроль та належне утримання внутрішньобудинкових мереж, через несправний технічний стан яких і відбулось залиття належної позивачам квартири.
Надані відповідачем документи, з яких вбачається, що власником квартири АДРЕСА_2 незаконно проводились роботи з переобладнання цієї квартири, у тому числі і на технічному поверсі, не спростовують вини відповідача, оскільки з цих документів не вбачається, що наслідком протікання циркуляційної труби на технічному поверсі стали саме дії власника квартири №37. Крім того, з документів вбачається, що мешканцями будинку відповідач повідомлявся про дії власника квартири №37, ще 03.02.2014 року, тобто до залиття квартири. Однак, доказів тому, що підприємством своєчасно було вжито відповідних заходів для перевірки та реагування на вказане повідомлення, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом».
Тому, для вирішення питання щодо розміру заподіяної позивачам внаслідок залиття матеріальної шкоди, суд приймає до уваги саме звіт про незалежну оцінку ФОП ОСОБА_5 від 24.04.2014 року, проведений у відповідності до зазначеного вище закону та відповідних нормативних актів, особою, яка має відповідне свідоцтво та сертифікат оцінювача.
Оскільки відповідно до зазначеної вище ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати за проведення оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1000 грн. на користь позивачки ОСОБА_1, яка їх фактично понесла згідно квитанції від 30.04.2014 року.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.
Суд вважає доведеним, що внаслідок залиття належної позивачам квартири з вини відповідача, їм було заподіяно моральну шкоду, що полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, погіршення умов для проживання, що завдавало їм незручності у повсякденному житті; змусило витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків, організації свого життя.
Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивачів слід стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн. - по 500 грн. на користь кожного з позивачів.
В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.
Згідно квитанцій від 26.11.2014 року при подачі позовної заяви судовий збір було сплачено позивачкою ОСОБА_1, яка також є представником інших позивачів за довіреністю.
А тому, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути сплачений останньою при подачі позову судовий збір в сумі 565 грн. 70 коп. (243 грн. 60 коп. за задоволену вимогу немайнового характеру та 322 грн. 10 коп. за вимогу майнового характеру).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,23,322,1166,1167,1192 ЦК України, ст.ст.1,20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.18,24,61,175,176,190 ЖК України, ст.ст.10,11,27,31, 33,58-61,88,169,212-215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради - задовольнити частково.
Стягнути з Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн. - по 500 грн. на користь кожного з позивачів.
Стягнути з Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради на користь позивачки ОСОБА_1 витрати за проведення оцінки вартості заподіяних збитків в сумі 1000 грн. та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 565 грн. 70 коп.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак