Провадження № 2/522/6900/15
„18 вересня 2015 року
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря - Солодкої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявились, у порядку заочного розгляду справи.
Представник позивача надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Щодо фактичних обставин.
25.12.2014 року о 14:30 годині в м. Одеса по вул. Базарна, 73, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Toyota Corolla», реєстраційний № НОМЕР_1, в порушення вимог Правил дорожнього руху, не втримав боковий інтервал, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний № НОМЕР_2.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
29.01.2015 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В. ухвалено постанову у справі №522/406/15-п, якою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення за статтею 124 КпАП України.
Щодо завдання матеріальної шкоди.
Факт отримання механічних пошкоджень автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний № НОМЕР_2, підтверджується довідкою з місця ДТП від 25.12.2014 року, виданою інспектором ВДАІ ОСОБА_3, копія якої наявна в матеріалах справи.
Зазначені витрати суд визнає обґрунтованими, оскільки втрати, яких зазнав позивач, викликані протиправними діями ОСОБА_2, представлені докази про розмір завданих збитків відповідачем заперечені належним чином не були. Суд при визначенні розміру належного відшкодування виходить з принципу реального виконання зобовязання. Суд при цьому керується вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, за якою розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню правила про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, передбачені у ст. 1188 ЦК України, згідно із частиною 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальним правилом відшкодування шкоди, встановленим ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому, згідно ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, правила наведеної статті вказують на обовязок володільця транспортного засобу заподіювача шкоди, відшкодувати таку шкоду, що завдана ним у повному обсязі. При цьому, для звільнення від обовязку здійснення такого відшкодування особа має довести, що шкоду завдано не з її вини.
Суд вважає, що ОСОБА_2 не було доведено, що шкода, завдана ним не з його вини, у звязку із чим суд вважає можливим стягнути шкоду саме з відповідача, як винної особи.
При цьому, судом враховано, що майнова цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент ДТП не була застрахована.
Відповідно до абз. а п.41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ч.1 ст. 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди особа, яка застрахувала свою відповідальність зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Встановивши факт протиправного пошкодження майна позивача, беручи до уваги, що своїми протиправними діями відповідач ОСОБА_2 порушив нормальний уклад життя позивача ОСОБА_1, заподіяв моральні й душевні страждання, повязані з пошкодженням майна, яке перебуває у користуванні позивача, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправним пошкодженням майна згідно ст. 23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, небезпека, яку створив відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності, справедливості та адекватності, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000,0 гривень.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, які в даному випадку складаються з судового збору у розмірі 487,2 гривень.
Керуючись ст. ст. 16, 23, 979, 1166, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 79, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5934 (пять тисяч девятсот тридцять чотири) гривні, 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,0 (одна тисяча) гривень.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

18.09.2015