Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у серпні 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань, станом на 30 листопада 2010 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 12 892,14 грн., яка була стягнута з боржника на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2011 року. Вказане судове рішення виконано ОСОБА_3 14 листопада 2013 року. Однак станом на 30 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9762,11 грн., а також 250 грн. - штраф (фіксована частина), 488,10 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором від 08 серпня 2007 року, розмір якої станом на 19 листопада 2013 року складає 4 468,56 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення з нього заборгованості у сумі 4 468,56 грн та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню на користь банку.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Установлено, що 08 серпня 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої зобов'язання, у зв'язку з чим допустив заборгованість за кредитним договором.

Так, рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2011 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 листопада 2010 року становила 12892,14 грн.

Заборгованість за вказаним договором у відповідності до рішення суду ОСОБА_3 погашена 14 листопада 2013 року, що підтверджується квитанціями (а. с. 74 - 78) так і випискою по особовому рахунку ОСОБА_3 наданому позивачем. (а. с. 52 - 59).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Встановивши, що відповідач отримав кредит з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки, та те, що згідно з п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою після закінчення строку дії картки, остання продовжується на новий строк, суд першої інстанції не встановив строку дії картки та обставин видачі нової картки.

Отже, суд першої інстанції не з'ясував строк дії картки, чи сплив строк позовної давності з урахуванням цих обставин і факту пред'явлення позову у січні 2015 року, не врахував доводи відповідача, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2011 року борг, який станом на 30 листопада 2010 року становив 12892,14 грн., сплачено в повному обсязі.

Крім того, визначаючи розмір заборгованості з сплати відсотків місцевий суд виходив із суми, яка нарахована станом 19 листопада 2013 року, вказуючи, що ця дата є найбільш наближеною до 14 листопада 2013 року (дата фактичного виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 лютого 2011 року), що є порушенням вимог ч. 4 ст. 60, статей 57, 212 ЦПК України, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду без змін.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржувані судові рішення на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

І.М. Фаловська