Справа № 464/9564/14 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/2023/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В. ,

суддів: Приколоти Т.І. Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Львівська міська рада , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, частково недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась в суд з позовом про визнання договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, частково недійсним, покликаючись на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 липня 2009 року визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частині за кожним та зобов'язано Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати право власності на 2-секційний будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частині за ОСОБА_5 та ОСОБА_6. На підставі вищевказаного рішення суду між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, від 21 червня 2010 року, за реєстровим номером 1337, який посвідчив приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Магировська Олена Вікторівна. Проте, згідно з даним договором, вказаний будинок розділено на два самостійних з присвоєнням окремих будинкових номерів. Частині будинку, яка належить ОСОБА_6, присвоїти № АДРЕСА_1, частині будинку, що належить ОСОБА_5, присвоїти АДРЕСА_1. Однак, питання присвоєння окремого будинкового номера належить до компетенції міжвідомчих комісій при районних адміністраціях Львівської міської ради. Так, згідно з п. 3.9 додатку № 3 до Положення про міжвідомчі комісії при міжвідомчі комісії при виконкомі і районних адміністраціях Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 25 травня 2007 року № 331, міжвідомча комісія розглядає питання і дає технічні висновки про впорядкування нумерації квартир, будинків, будівель і споруд та присвоєння їм нових номерів. Також, відповідно до п. 3 Положення про порядок присвоєння поштових номерів на об'єкти нерухомого майна, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26 грудня 2008 року № 1380 зі змінами, яке діяло та було чинним на момент укладення оскаржуваного правочину, присвоєння поштових номерів на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі розпорядження голови районної адміністрації згідно з висновком районної міжвідомчої комісії.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необгрунтованість та незаконність рішення просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що питання присвоєння окремого будинкового номера належить до компетенції міжвідомчих комісій при районних адміністраціях Львівської міської ради. Зазначає, що присвоєння поштових номерів на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі розпорядження голови районної адміністрації згідно з висновком районної міжвідомчої комісії. Вважає, що у відповідності до п. 1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", у приватного нотаріуса Магировської О.В. не було правових підстав для посвідчення договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю в частині розділення житлового будинку АДРЕСА_1 на два самостійних з присвоєнням окремих поштових номерів, оскільки це є компетенція міжвідомчої комісії при районній адміністрації Львівської міської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги із наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 21.06.2010 року укладено договір про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1337.

Посилаючись :

на положення пунктів 2.2, 2.5, 2.6 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об"єктів нерухомого майна , затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 5, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за № 774/14041, якими встановлено:

що поділ на самостійні об"єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об"єкту поштової адреси;

які дії проводять МБТІ при підготовці документів про поділ нерухомого майна;

що після цього МБТІ готується висновок щодо технічної можливості поділу об"єкта нерухомого майна, який містить, зокрема дані про склад новоутворених об"єктів нерухомого майна і їх адреси ;

на те, що згідно з висновком ОКП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 03.06.2010 року № ф/ 1282 про розподіл будинку АДРЕСА_1 вказаний житловий будинок технічно можливо розділити на два самостійних з присвоєнням окремих номерів. Частині будинку, що належить ОСОБА_6 присвоїти АДРЕСА_1, а частині будинку, що належить ОСОБА_5 , присвоїти № АДРЕСА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Маировською О.В. не присвоювалися поштові номери об"єктам нерухомості, що утворилися в результаті поділу належного відповідачам житлового будинку, а такі дані були взяті з висновку ОКП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", який, згідно з чинним на той час законодавством вимагався для посвідчення такого роду договорів , та який був оформлений відповідно до Інструкції щодо проведення поділу , виділу та розрахунку часток об"єктів нерухомого майна , суд першої інстанції прийшов до переконання, що оскаржуваний договір відповідає вимогам чинного на час його укладення законодавства, а тому підстави для визнання його частково недійсним відсутні.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову , а доводи апеляційної скарги розглядає як такі, що не дають підстав для її задоволення та для скасування оскарженого рішення, з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним (оспорюваний) правочин.

У відповідності до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності , а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину , так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У цій справі позов заявлено не стороною договору, а - заінтересованою особою Сихівською районною адміністрацією, яка вважала, що її права порушено тим, що третя особа - приватний нотаріус Магировська О.В. , посвідчила договір, не маючи, згідно п.1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", правових підстав для посвідчення договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю в частині розділення житлового будинку АДРЕСА_1 на два самостійних з присвоєнням окремих поштових номерів, оскільки це є компетенція міжвідомчих комісій при районних адміністраціях Львівської міської ради, та у зв"язку з цим просила визнати недійсним договір про поділ нерухомого майна , що є спільною частковою власністю від 21.06.2010 року за реєстровим номером 1337, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у частині розділення житлового будинку № АДРЕСА_1 на два самостійних з присвоєнням окремих номерів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що нотаріус не наділений повноваженнями щодо розділення нерухомого майна, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, у відповідності до положень чинного цивільного законодавства, якими врегульовано правовідносини по припиненню права власності , сторони договору мали право на поділ нерухомого майна , що перебувало у їхній спільній частковій власності і нотаріус вправі була посвідчити цей договір , шляхом укладення нотаріально посвідченого письмового договору, тому у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору в частині розділення житлового будинку АДРЕСА_1 на два самостійних.

Колегія суддів вважає, що немає підстав і для врахування доводів апеляційної скарги про те, що договір підлягав визнанню недійсним з тих підстав, що цим договором розділеним частинам будинку присвоєно окремі поштові номери, зважаючи на таке.

Якщо звернутися до умов оспорюваного договору дарування ( а.с. 9):

то в пункті 6 договору зазначено наступне: "Згідно висновку Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки " № 1ф/1282 від 03.06.2010 року про розподіл будинку № АДРЕСА_1 вказаний житловий будинок технічно можливо розділити на два самостійних з присвоєнням окремих номерів. Частині будинку, що належить ОСОБА_6 присвоїти АДРЕСА_1, а частині будинку, що належить ОСОБА_5 присвоїти АДРЕСА_1

в пункті 11 договору зазначено , що з моменту укладення цього договору спільна часткова власність на житловий будинок , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, особ., у Сторони-1 та у Сторони-2 припиняється , і за кожною із сторін реєструється право власності на частину будинку, як на окремий , виділений в натурі об"єкт нерухомого майна. Договір діє як правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на поділене майно.

Отже, зміст пункту 6 і пункту 11 оспорюваного договору свідчить не про те, що будинкам, які в результаті поділу будинку АДРЕСА_1 стали самостійними об"єктами нерухомого майна, приватним нотаріусом було присвоєно окремі номера , а свідчить про те, що приватний нотаріус в пункті 6 лише зазначив зміст Висновку Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки " № 1ф/1282 від 03.06.2010 року, а в пункті 11 приватний нотаріус зазначив, що за кожною із сторін реєструється право власності на частину будинку, як на окремий, виділений в натурі об"єкт нерухомого майна.

Посилання апелянта на п. 3 Положення про порядок присвоєння поштових номерів на об'єкти нерухомого майна, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26 грудня 2008 року № 1380 зі змінами, яке діяло та було чинним на момент укладення оскаржуваного правочину, згідно з яким присвоєння поштових номерів на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі розпорядження голови районної адміністрації згідно з висновком районної міжвідомчої комісії, також не може слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги , оскільки у відповідності до вищезазначеного Положення, в переліку документів, необхідних для надання міжвідомчою комісією послуги з присвоєння окремих поштових номерів на об"єкти нерухомого майна, які входять у склад будинковолодіння (проведення поділу або виділу часток) значиться також ( п.2.6): " Висновок Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" щодо технічної можливості поділу виділу об"єкта нерухомого майна у самостійний з присвоєнням окремого поштового номера".

Оскільки при посвідченні оспорюваного договору приватним нотаріусом фактично не було здійснено присвоєння окремих поштових номерів об"єктам нерухомого майна, які виникли в результаті поділу будинку АДРЕСА_1 , а в оспорюваному договорі міститься тільки констатація змісту Висновку Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки " № 1ф/1282 від 03.06.2010 року, який включений в перелік документів необхідних для надання міжвідомчою комісією послуги з присвоєння окремих поштових номерів самостійним (утвореним в результаті поділу) об"єктам нерухомого майна, то, вищенаведені обставини у їх об"єктивній сукупності дають підстави для висновку про те, що при посвідченні частково оспорюваного правочину нотаріус не перебирав на себе: ні повноважень Бюро технічної інвентаризації, ні повноважень міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації, договір про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю , зокрема в оспорюваній його частині, укладений у повній відповідності до норм матеріального права, якими врегульовано правовідносини по припиненню права власності на нерухоме майно , та у відповідності до вимог Закону України " Про нотаріат".

Зважаючи на наявність: оспорюваного договору та Висновку Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки " № 1ф/1282 від 03.06.2010 року про технічну можливість поділу будинку АДРЕСА_1 у самостійні об"єкти з присвоєнням самостійним об"єктам окремих поштових номерів, жодних перешкод у здійсненні міжвідомчою комісією повноважень з надання сторонам оспорюваного договору послуги з присвоєння самостійним об"єктам нерухомого майна окремих поштових номерів не вбачається.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку , що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують , тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржене рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.