Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/359/15-ц
Провадження № 2/499/224/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"25" серпня 2015 р. смт. Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про партнерство, стягнення грошових коштів, моральної шкоди,
Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без його участі, і випадку неявки відповідача розглянути справу заочно.
Відповідач в судове засідання не з'явився, у зв'язку з чим судом 25 серпня 2015 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин.
25 листопада 2015 року між позивачем та «Торговим Домом «Pass SU» в особі відповідача було укладено договір (а.с. 4-5).
Відповідно до п. 2.3 договору партнер отримує 60 відсотків чистого доходу.
З п. 4.1 договору вбачається, що сторона яка не виконала належним чином договір звільняється від відповідальності , якщо вказана ситуація виникла не з її вини.
З п. 6.8. вбачається, що у разі дострокового розірвання договору по ініціативі партнера, партнер не має права вилучати із фінансового обігу передані фінансові засоби компанії вказані в п. 3.5., раніше ніж через три місяці з моменту підписання даного договору.
За п. 6.9. у випадку дострокового розірвання даного договору по ініціативі партнера і вилучення із фінансових засобів з обігу в повному обсязі партнер перестає отримувати вказану в договорі частку від прибутку.
Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.. 629 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору ( ч. 1 ст. 631 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України).
За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові( ч. 1 ст. 1130 ЦК України).
Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності ( ч. 1,2 ст. 1131 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення коштів суд виходив з такого.
Проте вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат не підлягає задоволенню , оскільки за суттю укладеного договору сторони погодились на спільні витрати в результаті їх сумісної діяльності, що не може обумовити необхідність відшкодування таких витрат.
Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди суд виходив з такого.
Враховуючи ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167, 1205 ЦК України слід констатувати, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки судом встановлені фактичні дані порушення законних прав позивача, що призвело до моральних страждань, необхідності звертатися до суду за захистом своїх прав, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
З урахуванням встановлених обставин та міркувань розумності та справедливості суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, а в іншій частині позову щодо моральної шкоди позивачу слід відмовити.
Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в іншій частині, суд констатує, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
За таких обставин суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань та з врахуванням при цьому вимог розумності і справедливості.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, яку висловив Пленум Верховного Суду України в пунктах 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок та 550 гривень 00 копійок відповідно, а загалом у розмірі 793 гривні 60 копійок
На підставі викладеного та керуючись ст. 225-226 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору про партнерство, стягнення грошових коштів, моральної шкоди - задовольнити.
Розірвати договір про партнерство укладений 25 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та «Торговим Домом «Pass SU» в особі ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 793 гривні (сімсот дев'яносто три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Іванівського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
СуддяО. О. Кравчук