Справа №333/4705/15-ц
Провадження №2/333/2150/15
16 вересня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Варнавській Л.О.,
при секретарі Шевченко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
20.09.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н,згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карки встановлено кредитний ліміт 16 500 грн.) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.3.11.1.1. Умов і правил надання банківських послуг кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту.
На підставі п.3.11.1.1. Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадках невиконання зобовязань по договору, на вимогу банку виконувати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку.
Пунктом 1.1.3.1.2. Умов і правил надання банківських послуг порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту, регулюється діючим законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем, цим договором, умов і правил надання банківських послуг та тарифами банку.
Згідно п. 3.11.5.1. Умов і правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п.п 3.11.2.2.2., 3.11.4.1., 3.11.4.2, 3.11.4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.11.1.8, 3.11.2.2.3, 3.11.2.3.4, винагороди, передбаченого п.п. 3.11.2.2.5, 3.11.4.4, 3.11.4.5, 3.11.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно п.3.11.5.8 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний заплатити банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень + 5 % від суми встановленого в п. 3.11.1.6 ліміту.
Однак, ОСОБА_1 вимоги кредитного договору № б/н від 20.09.2011 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 04.06.2015 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 12 955 грн. 57 коп., а саме: 6891,65 гривень заборгованість за кредитом; 2958,81 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2422,89 гривень пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, 682,22 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № б/н від 20.09.2011 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (банк), надав відповідачу ОСОБА_1 кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 514, 516, 526, 610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 88, 209, 214-215, 224-233 ЦПК України, суд,
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська