Справа № 306/928/15-ц
У Х В А Л А

09 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Боднар О.В.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду від 21 квітня 2015 року про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон в справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції - Черненко В.В. де заінтересованою особою є ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Свалявського районного суду від 21 квітня 2015 року подання державного виконавця відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції Черненко В.В. про тимчасове обмеження в праві виїзду громадянина України - ОСОБА_1 за кордон, задоволено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця. Мотивує свої вимоги тим, що ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального законодавства, а тому вважає її незаконною.

У судовому засіданні представник ДВС в особі Черненко В.В. заперечила проти доводів апеляційної скарги й просила відхилити таку.

Інші сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, але повідомлялись належним чином про час та місце судового розгляду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, яка брала участь у справі та вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Державний виконавець відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції Черненко В.В. звернулась в суд із поданням, у якому просила тимчасово обмежити право ОСОБА_1 у виїзді за кордон.

Подання мотивовано тим, що на виконанні відділу ДВС Свалявського районного управління юстиції в Закарпатській області знаходиться виконавче провадження із примусового виконання постанови №АО 111317 виданої 08.04.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 680,00 грн.; постанови №ВА1126694 виданої 15.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 102,00 грн.; вимоги про сплату боргу №Ф-111-06 виданої 05.02.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 1100,59 грн.; виконавчого листа за № 306/3457/13 виданого 23.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 177469,12 грн.; постанови № ПС1№110325 виданої 22.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 510,00 грн.. Станом на 09.04.2015 року заборгованість по виконавчими документами становить 179861,71 грн., що свідчить про ухилення боржника від виконання судових рішень.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що заборгованість ОСОБА_1 по виконанню зобов'язань за виконавчим листом не погашена, а тому є всі підстави для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон.

Проте, такий висновок суду не узгоджується з вимогами норм матеріального права, та не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до п. 5 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадянам України" підставою для тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон громадянина України є ухилення громадянина України від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, указаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Державним виконавцем до суду першої інстанції не надано жодного доказу, який би підтвердив ту обставину, що боржник при наявності реальної можливості виконати свої обов'язки у виконавчому провадженні ухиляється від виконання таких. Тобто право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі свідомого ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, отже, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за кордон. Факт ухилення має підтверджуватися сукупністю доказів, які державний виконавець повинен був зазначити в поданні. Будь-які документи, які б свідчили про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань не надано суду.

Навпаки, виконавчі провадження, відкриті відповідно до постанов ВДАІ Свалявського РВ УМВС України № АО 1-111317 від 08.04.2013 року, № ВА 1-126694 від 15.05.2013 року, №ПС 1-110325 від 22.05.2014 року, закінчено у зв'язку з повним фактичним виконанням. Зазначене свідчить про те, що боржник не ухиляється свідомо від виконання обов'язків по погашенню сум у виконавчому провадженні.

Згідно положень ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, який гарантує деякі права й свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї - кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Вищенаведених обставин, судом першої інстанції не враховано, що призвело до постановлення судового рішення яке не відповідає обставинам справи.

А звідси, колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця, а це є підставою для скасування ухвали суду та постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

ухвалу Свалявського районного суду від 21 квітня 2015 року про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон - скасувати та постановити нову ухвалу про відмову державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції - Черненко В.В. у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України - ОСОБА_1 за кордон.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________