Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та звільнення з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та звільнення з-під арешту.

Позовні вимоги мотивував тим, що 28 листопада 2008 року між ним та ОСОБА_5 фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-210994-20, д.н. НОМЕР_1, про що свідчить власноруч написана ОСОБА_5 розписка про отримання коштів у розмірі 7 950 грн, та видана відповідачем на його ім'я довіреність, з наданням права повного розпорядження вказаним автомобілем, проте згодом йому стало відомо, що постановою другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 02 червня 2014 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5,у тому числі й на спірний автомобіль.

Вважаючи себе власником вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4 просив позов задовольнити у повному обсязі.

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки ВАЗ-210994-20, д.н. НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Знято арешт з автомобіля марки ВАЗ-210994-20, д.н. НОМЕР_1, 2008 року випуску, який був накладений постановами другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 24 червня 2014 року та від 02 червня 2014 року, у межах виконавчого провадження № 25558976, накладеного з метою примусового виконавчого листа № 2-11018, виданого 14 березня 2011 року Хмельницьким міськрайонним судом.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 328 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843374/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

За правилами ст. 334 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843380/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605420/ed_2015_07_14/pravo1/T335300.html?pravo=1> передбачено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_12_25/pravo1/KP981388.html?pravo=1> (далі - Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, тому визнання укладеним договору купівлі-продажу та права власності на нього не є належним способом захисту порушеного права.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що порядок набуття права власності на транспортні засоби пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах, не здійснивши такі дії позивач не набув права власності на спірний автомобіль у визначеному законом порядку, а відтак накладення арешту на цей автомобіль не порушує прав останнього.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин й вірно застосував положення норм матеріального права, й оцінивши усі забрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують й висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук