Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

при секретарі - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «СК «УНІКА» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.09.2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АА/6547065, відповідно до якого застрахованим є транспортний засіб «ВАЗ-2107», д.н.з.НОМЕР_1. 09.10.2011 року в смт. Лужани Кіцманського району мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів «ВАЗ-2107», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням під керуванням відповідача ОСОБА_1, та «ВАЗ-22106», д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, п.п.12.1, 13.1, 2.10 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Кіцманського районного суду від 16.12.2011 року. Вказана подія визнана страховим випадком згідно Акту № 00076719/1 від 14.03.2012 року. 15.03.2012 року платіжним дорученням № 008550 позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 10 229,83 гривень. З підстав, передбачених ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, просив стягнути вказану суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача.

Представник позивача подав письмове клопотання про підтримання позовних вимог, розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 подав письмове заперечення проти позову, вказуючи на те, що позовна заява не оформлена на фірмовому бланку та не посвідчена печаткою юридичної особи, підпис представника не відповідає підпису уповноваженої особи та вимогам чинного законодавства, позивачем не зазначено про наявність відповідної ліцензії на здійснення страхової діяльності, обставини вчинення ДТП не відповідають фактичним даним, відсутнє підтвердження щодо керування відповідача у стані алкогольного сп'яніння та без права керування транспортним засобом, водій ОСОБА_2 керував транспортних засобом без достатніх правових підстав і надав недостовірні пояснення. Тому просив у задоволенні позову відмовити.

Також відповідач ОСОБА_1 подав письмову заяву про застосування до спірних правовідносин суброгації та просив відмовити у задоволенні позову за строком давності, оскільки страховий випадок мав місце 09.10.2011 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 09.10.2011 року в смт. Лужани Кіцманського району мала місце дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів «ВАЗ-2107», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням під керуванням відповідача ОСОБА_1, та «ВАЗ-22106», д.н.з.НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16.12.2011 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні даного ДТП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно Полісу № АА/6547065 З обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів від 09.09.2011 року застрахованим є транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», д.н.з.НОМЕР_1, страхувальником є ОСОБА_1

Актом за № 00076719/1 від 14.03.2012 року вказана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком.

Відповідно до Звіту № 42-305/2 від 13.03.2012 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 12 198,234 гривень.

На підставі страхового Акту № 00076719/1 від 14.03.2012 року платіжним дорученням № 008550 від 15.03.2012 року страховик сплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 10 229,83 гривень.

Страхова компанія, виплативши потерпілому страхове відшкодування за договором майнового страхування, не має права регресної вимоги до особи, яка заподіяла шкоду.

В даному випадку регресні зобов'язання не виникають, а існує перехід права вимоги від потерпілого до страхової компанії ( суброгація).

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у страховика не виникає право вимоги, яке має регресний характер (як регресне зобов'язання), а до страховика переходить вже існуюче у потерпілого право на відшкодування збитків від особи, яка заподіяла шкоду. Має місце заміна кредитора у вже існуючому зобов'язанні, та відповідно перехід права вимоги.

Положення ч.1 ст. 1191 ЦК України, де зазначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, не застосовується до відносин майнового страхування.

На це наголошує Верховний Суд України у своєму узагальненні від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування».

Зокрема, Верховний Суд України відзначає, що якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

За результатами вивчення матеріалів судової практики Верховний Суд України робить висновок, що суди нерідко не розрізняють поняття «регрес» та «суброгація». І регрес, і суброгація виникають на підставі закону.

Право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоров'ю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння тощо. Суброгація також виникає на підставі закону - ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР.

Верховний Суд України також наголошує, що ці інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК встановлений особливий правовий режим.

Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. При регресі - з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

Таким чином, доводи позивача про те, що правовідносини між сторонами у даній справи за своєю суттю є регресною вимогою, не заслуговують на увагу.

Позивач сам не провів розмежування понять „суброгації" та „регрес", наводячи мотиви та фактичні обставини справи щодо регресного відшкодування шкоди, хоча де-факто виникли відносини щодо відшкодування збитків у порядку суброгації. Про це також свідчать і посилання у позовних матеріалах цієї сторони на норми ст. 27 Закону України „Про страхування" та на ст. 993 ЦК України, які регулюють виключно відносини щодо суброгації.

Позивачем не доведене і судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також щодо керування транспортним засобом без права керування.

Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

Позовна давність, за визначенням статті 256 ЦК України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

При застосуванні суброгації у сфері страхування у деліктних зобов'язаннях, застосовується ч. 1 ст. 261 ЦК України: «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила», відповідно, строк позовної давності починає спливати з моменту заподіяння шкоди (зокрема, з моменту дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно шкоду).

Отже, при суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку.

Страховий випадок мав місце 09.10.2011 року, позов пред'явлено 17.02.2015 року, тобто після спливу строків позовної давності.

Враховуючи наведене, ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 256, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: