УХВАЛА

іменем україни

7 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П..

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 19 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством «Птахокомплекс «Яришів» було укладено кредитний договір у формі поновлювальної кредитної лінії, за умовами якого товариству було надано кредит у розмірі 800 тис. грн строком до 18 листопада 2008 року із встановленням розмірів відсотків за користування кредитними коштами: з 19 листопада 2007 року по 16 лютого 2008 року - 14 % річних, з 17 лютого 2008 року - 16 % річних, а у випадку користування кредитним коштами понад строк, встановлений кредитним договором розмір відсоткової ставки становитиме з 19 листопада 2007 року по 16 лютого 2008 року - 21 % річних, з 17 лютого 2008 року - 24 % річних. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ним та банком було укладено договір поруки. Зазначав, що банк з 19 вересня 2008 року збільшив відсоткову ставку до 28 % річних на прострочену суму без його згоди, як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати договір поруки припиненим з дати виникнення першого прострочення сплати кредиту - 19 вересня 2008 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Припинено договір поруки від

19 листопада 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в забезпечення виконання кредитного договору від 19 листопада 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством «Птахокомплекс «Яришів», з 19 вересня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року рішення міського суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов

ОСОБА_3 задоволено. Припинено договір поруки від 19 листопада

2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в забезпечення виконання кредитного договору від 19 листопада 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та СВАТ «Птахокомплекс «Яришів», з 19 вересня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, пославшись на висновок судово-економічної експертизи від 19 вересня 2012 року, виходив із того, що з 17 лютого 2008 року банк без згоди поручителя збільшив розмір відсоткової ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив з того, що висновок експертизи, на який послався суд першої інстанції не може вважатись належним та допустимим доказом, а тому рішення ухвалене на його підставі, не можна вважати обґрунтованим. Крім того, апеляційний суд вважав, що обсяг відповідальності поручителя був збільшений з 19 вересня 2008 року у результаті підвищення банком відсоткової ставки без його згоди, що є підставою для визнання поруки припиненою.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним положенням закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 19 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та СВАТ «Птахокомплекс «Яришів» було укладено кредитний договір № 0 за умовами якого товариству було надано кредит у розмірі 800 тис. грн строком до 18 листопада 2008 року із встановленням розмірів відсотків за користування кредитними коштами: з 19 листопада 2007 року по 16 лютого 2008 року - 14 % річних, з 17 лютого 2008 року - 16 % річних, а у випадку користування кредитним коштами понад строк, встановлений кредитним договором розмір відсоткової ставки з 19 листопада 2007 року по 16 лютого 2008 року складав 21 % річних, з 17 лютого 2008 року - 24 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 19 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Визнаючи договір поруки припиненим, апеляційний суд виходив із того, що банк без згоди поручителя збільшив відсоткову ставку, унаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього.

При цьому у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд не врахував таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 19 листопада 2007 року у розмірі 138 745 грн 36 коп. неустойку у розмірі 5 тис. грн; за кредитним договором від 7 жовтня 2008 року у розмірі 420 255 грн 74 коп., неустойку у розмірі 5 тис. грн; за кредитним договором від 19 листопада 2007 року № 0 у розмірі 1 534 392 грн 59 коп., неустойку у розмірі 5 тис. грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами від 7 жовтня 2008 року та від 19 листопада 2007 року № 0 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У решті рішення суду залишено без змін.

При розгляді зазначеної справи встановлювались факти та правовідносини поруки.

Апеляційний суд у порушення ст. ст. 214, 316 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не врахував, що не можна оспорювати вже встановлені судом факти в іншому судовому процесі та, застосувавши положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, дійшов до передчасного висновку про припинення договору поруки, укладеного 19 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Суду слід встановити, чи давалась преюдиційним судовим рішенням оцінка договору поруки, чи оспорював ОСОБА_3 договір поруки у тому судовому процесі, що має значення при вирішенні заявлених вимог у цій справі.

У зв'язку з наведеним, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий апеляційний розгляд, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик