Волноваський районний суд Донецької області
І м е н е м У к р а ї н и
13 серпня 2015 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Аксьоненка В.І.,
при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Волноваської міської ради, про надання дозволу на виїзд (вивезення) неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України без згоди та супроводу батька,-
30 липня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України м. Донецьк, без згоди та супроводу батька, посилаючись на те, що у звязку з проведенням антитерористичної операції вона починаючи з літа 2014 року перебувала разом із донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Волноваха для оздоровлення та відпочинку. На теперішній час має намір виїхати разом із дитиною до міста Донецьк, де вона зареєстрована та де проживала з донькою до початку бойових дій. Посилаючись на те, що на теперішній час для перетинання лінії зіткнення на Донбасі дитини, яка не досягла 16 років без супроводу обох батьків необхідний дозвіл, а відповідач будучи батьком добровільно його не надає, просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини без згоди та супроводу батька до тимчасово окупованої території України м. Донецьк до досягнення дитиною шістнадцяти років.
В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_6 на задоволенні позовних вимогах наполягав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, тому за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Представник третьої особи ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО №323194, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецьк, 10.01.2003 року народилась ОСОБА_5, батьками записані сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.5).
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, розірвано, про що в паспорті позивача зроблено відповідний запис (а.с.4 зворотній бік).
Відповідно до змісту статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
Згідно пункту 5.1.1 вїзд на неконтрольовану територiю дiтей, якi не досягли 16-рiчного вiку, здiйснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57 .
Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо вїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її вїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки позивач ОСОБА_3 позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, також беручи до уваги думку органу опіки та піклування, який виступає як орган, який здійснює захист прав дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та вважає можливим надати дозвіл на тимчасовий виїзд доньки до тимчасово окупованої території України в її супроводі без згоди батька.
Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.
Керуючись статтями 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України», статті 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.
Надати дозвіл матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на виїзд (вивезення) на тимчасово окуповану територію України - до міста Донецьк неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 строком дії до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, а саме до 10 січня 2019 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції - Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Волноваським районним судом Донецької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.І.Аксьоненко

13.08.2015