№ 642/9970/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Левченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відшкодування витрат на утримання житлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми відшкодування витрат на утримання житлового приміщення в розмірі 8692,71 грн. та суми понесених судових витрат. В обгрунтування позову зазначила, що відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1997 року. Також за зазначеною адресою зареєстрована позивачка та її син.

Відповідач, будучу споживачем послуг, категорично відмовляється сплачувати свою частку за комунальні послуги (опалення, газопостачання, водопостачання, каналізацію, витрати по утриманню будинку та прибудинкової території) та за надання телекомунікаційних послуг, в результаті чого за ним утворився борг перед позивачкою, яка постійно сплачує за надані послуги та тягар утримання несе на собі.

В уточненій позовній заяві, яку 16.02.2015 року позивачка подала через канцелярію суду, вона збільшила розмір вимог до 11468,21 грн., посилаючись на те, що наприкінці квітня 2012 року вона, а наприкінці листопада 2013 року її син переїхали до іншого житла, у звязку з неможливістю проживати з відповідачем під одним дахом, тобто сума боргу з 23.11.2011 року вираховувалася на трьох споживачів, з 14.05.2012 року на двох споживачів, а з 11.12.2013 року на одного споживача.

Позивачка та її представник до судового засідання з'явилися, надали пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві, позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник до судового засідання з'явилися, надали письмові заперечення на позовну заяву, в яких представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено факту сплати нею окремих платіжних квитанцій та чеків на утримання житлового будинку. Відповідач здійснив ряд платежів за телекомунікаційні послуги, тому сума в розмірі 2765,92 грн., сплачена у період з 03.12.2011 року по 17.08.2013 року є необґрунтованою.

Окрім того, згідно чеків з оплати послуг по утриманню будинку в період з 17.09.2013 року до 09.07.2014 року, реквізити в них відсутні, які б могли ідентифікувати позивача як платника. Також позивачем не надано доказів на підтвердження її та сина переїзду, через що збільшився розмір позовних вимог. Відповідач не погоджується з нарахованою сумою заборгованості, сумою інфляційних витрат і пені у розмірі 3% річних. Підтверджена позивачем сума заборгованості складає 4978,46 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення сум боргу, відповідач визнає заборгованість у розмірі 6237,34 грн.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 15).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08.10.1992 року № 572 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги.

З вищенаведеного вбачається, що у спірній квартирі проживають та користуються комунальними послугами три особи, кожна з яких повинна сплачувати нарівні один з одним комунальні платежі.

Відповідно до ст. 13 Закону від 24.06.2004 року N 1875-ІУ "Про житлово- комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово- комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

У відповідності до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з довідки про склад сім"ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана Головою квартального комітету 14 листопада 2014 року, комунальні послуги ОСОБА_1 платить своєчасно та особисто.(а.с.15)

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо запереченнь недоведенності сплати окремих квитанцій позивачкою, зокрема сплати за телекомунікаційні послуги, слід зазначити, що факт оплати саме ОСОБА_2 таких послуг, в зв"язку з зазначенням в квитанції його прізвища, як платника повинен бути підтвердженим. Оскільки всі квитанції були надані позивачкою в оригіналах в судовому засіданні, та посилання відповідача, що ОСОБА_1 ними заволоділа не доведений, а тому суд не приймає його до уваги.

Згідно квитанцій про сплату комунальних послуг, ОСОБА_1 за період з 23.11.2011 року по 17.11.2014 року сплатила за комунальні послуги та телекомунікаційні - 19842 грн.92 коп.(а.с.16-25)

Що ж стосується доводів ненадання доказів обгрунтування відсутності позивачки у зв"язку з переїздом, власного обов"язку сплачувати за житлово-комунальні послуги, то слід вказати наступне, такі витрати має нести відповідач одноособово відповідно до приладів обліку за фактичне отримання таких послуг, що не звільняє від обов"язку у здійсненні оплати осіб, які зареєстровані у данному житловому приміщенні, що не заперечується позивачкою і неспростоване відповідачем, як і розрахунки розмірів інфляційних витрат та пені.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути також судові витрати на сплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, ст.67 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми відшкодування витрат на утримання житлового приміщення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії МК №833640, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 16.04.1998 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії МК №833408, виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04.07.2012 року ідентифікаційний код НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) заборгованість за комунальні послуги в розмірі 11468,21 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 44 коп., інфляційні витрати в розмірі 2257,40 (дві тисячі двісті п"ятдесят сім) грн. 40 коп., 3% річних в розмірі 496 (чотириста девяносто шість) 05 коп., а всього в розмірі 14221 (чотирнадцять тисяч двісті двадцять одна) грн. 66 коп.

Стягнути суму сплаченного судового збору з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г.Пашнєв