У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Октант» (далі - ЗАТ «Октант») про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що 02 серпня 2007 року між нею та ЗАТ «Октант» укладено договір про дольове інвестування у житлове будівництво № 4-ГЕ-7'9, згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався побудувати та не пізніше І кварталу 2009 року передати у власність позивача нерухоме майно площею 48,9 кв. м, що розташоване на четвертому поверсі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, а позивач зобов'язувалася забезпечити відповідне інвестування обсягу будівництва та прийняти його у власність. Вказувала, що оплата за договором нею була проведена повністю в сумі 370 417 грн 50 коп. раніше встановленого у договорі терміну. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09 вересня 2011 року, про яке позивачу стало відомо лише у грудні 2012 року, встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки за вказаною адресою та зобов'язано останнього за власні кошти знести будівлі багатоповерхового житлового будинку. Через зазначені обставини позивач вказувала, що не впевнена у вчасності завершення будівництва, а тому просила стягнути із ЗАТ «Октант» 370 417 грн 50 коп. моральної шкоди.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2013 року замінено відповідача із ЗАТ «Октант» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» (далі - ТОВ «Октант-центр»).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 02 серпня 2007 року між ЗАТ «Октант» та ОСОБА_6 укладено договір про дольове інвестування у житлове будівництво № 4-ГЕ-7'9.

ОСОБА_6 станом на 28 грудня 2007 року проінвестовано 48,9 кв. м нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому і внесена загальна сума становить 370 417 грн 50 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою ЗАТ «Октант» від 28 грудня 2007 року № 1241 (а. с. 176).

Відповідно до п. 1.1 договору підприємство зобов'язане збудувати і передати клієнту у власність обумовлений об'єкт інвестування, а клієнт зобов'язується забезпечити відповідне інвестування та прийняти його у свою власність.

Рішенням Хмельницької міської ради від 12 листопада 2003 року № 25 ЗАТ «Октант» погоджено місце розташування об'єкта містобудування житлового будинку по АДРЕСА_1 та надано згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,136 га у м. Хмельницькому.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 27 листопада 2003 року № 1007 ЗАТ «Октант» надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 24 травня 2007 року № 578 внесено пропозицію на розгляд сесії Хмельницької міської ради про надання ЗАТ «Октант» земельної ділянки під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 в оренду строком на два роки.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 21 червня 2005 року зобов'язано Хмельницьку міську раду на черговій сесії вирішити питання про погодження ЗАТ «Октант» місця розташування об'єкта містобудування житлового будинку по АДРЕСА_1 та надати згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,0404 га за цією ж адресою.

Рішенням шістнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 11 квітня 2012 року № 32 «Про затвердження землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу земельних ділянок в постійне користування, в оренду, для земельних ділянок за технічною документацією, поновлення договорів оренди шляхом укладення додаткових угод юридичним особам суб'єктам підприємницької діяльності, громадянам та внесення зміни в рішення сесії міської ради» постановлено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в оренду Житлово-будівельному кооперативу «Подільський край» (далі - ЖБК «Подільський край») земельну ділянку площею 1 905 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, строком на 10 років.

06 червня 2012 року між Хмельницькою міською радою та ЖБК «Подільський край» укладено договір оренди земельної ділянки площею 1 905 кв. м по АДРЕСА_1, строком на десять років.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на момент укладення між сторонами договору міська рада погодила місце розташування об'єкта містобудування житлового будинку та надала згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки площею 0,136 га за вказаною адресою, а Виконавчий комітет Хмельницької міської ради надав дозвіл на будівництво вказаного житлового будинку.

При цьому суд апеляційної інстанції послався на те, що на день розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не виконано умови договору від 02 серпня 2007 року, однак питання про його розірвання та пов'язані з цим наслідки позивачем не порушувалися, тому вважав відсутніми підстави для стягнення моральної шкоди.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з п. 3.3 договору про дольове інвестування у житлове будівництво від 02 серпня 2007 року № 4-ГЕ-7'9 підприємство гарантує наявність всіх необхідних дозволів та відповідної документації, які необхідні для будівництва об'єкта за цим договором, а також те, що при укладенні цього договору дотримані вимоги чинного законодавства, що регулюють питання залучення коштів фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними, визначаються як самовільне зайняття земельної ділянки.

Таким чином, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 5.7 вказаного договору передбачено, що у випадках порушення підприємством гарантій, передбачених п. 3.3, воно зобов'язане відшкодувати клієнту збитки та моральну шкоду у розмірі, не меншому за розмір внесених клієнтом за цим договором коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на порушення положень ст. ст. 213, 214 ЦПК України на вказані норми матеріального права уваги не звернув, встановивши, що матеріалами справи підтверджено вчинення відповідачем дій, спрямованих на отримання в оренду земельної ділянки для будівництва житлового будинку як до, так і після укладення договору про дольове інвестування у житлове будівництво, не врахував, що договір оренди земельної ділянки для будівництва житлового будинку з відповідачем не був укладений, а відповідач гарантував наявність всіх необхідних дозволів та відповідної документації, необхідних для будівництва об'єкта на день укладення договору про дольове інвестування у житлове будівництво - 02 серпня 2007 року, та дійшов помилкового висновку про відсутність порушення відповідачем зобов'язання за вказаним договором та відсутність підстав для застосування наслідків у разі його порушення.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України допущених судом помилок не виправив, пославшись на відсутність вимоги позивача про розірвання договору, не врахував, що відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання правові наслідки, встановлені договором, настають і без його розірвання.

За таких обставин ухвалені у справі рішення судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник