Справа №476/500/15-ц 10.09.2015 10.09.2015 10.09.2015
Справа № 476/500/15ц
Провадження № 22ц/784/2179/15 Головуючий суддя першої інстанції Патрик Ю.Ю.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Єланецького районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до фермерського господарства «ОСОБА_5.» про розірвання договору оренди землі

та зустрічним позовом

фермерського господарства «ОСОБА_5.» до ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до фермерського господарства «ОСОБА_5.» (далі - ФГ «ОСОБА_5.», фермерське господарство) про розірвання договору оренди землі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, він зазначав, що отримав у власність після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, земельну ділянка площею 8,9831 га, яка розташована в межах Єланецької селищної ради Єланецького району.

За життя, а саме 01 листопада 2006 року його батько уклав з фермерським господарством договір оренди землі, зареєстрований в Єланецькому реєстраційному окрузі (офісі) МРФ ДП "Центр ДЗК" 28 березня 2007 року, строком на 10 років.

Після отримання спадку він звернувся до відповідача з повідомленням про припинення дії договору оренди земельної ділянки на підставах передбачених, п.п.38 і 39 договору оренди, а саме через можливість розірвання договору в односторонньому порядку та перехід права власності на земельну ділянку. Проте відповідач не вважає договір оренди припиненим, та оспорює можливість розірвання договору.

Посилаючись на викладене позивач просив позов задовольнити.

У червні 2015 року ФГ «ОСОБА_5.» звернулося із зустрічним позовом про внесення змін в спірний договір. Фермерське господарство зазначало, що 01 червня 2011 року між ФГ "ОСОБА_5." та батьком позивача укладено додаткову угоду, зареєстровану в реєстрі 29 грудня 2012 року за № НОМЕР_1, згідно якої до договору вносились зміни в п.п.38 і 39. Так, п.38, який передбачає заборону одностороннього розірвання спірного договору, а за п.39 договору, на підставі переходу права власності на земельну ділянку можливо не тільки розірвати договір, але і внести в нього зміни. Вказуючи, що ОСОБА_6 не погоджується внести зміни в договір, позивач за зустрічним позовом просив внести в нього зміни, зазначивши стороною договору позивача та уточнивши розмір земельної ділянки - 8,9831 га.

Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. На думку апелянта, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між батьком позивача ОСОБА_6 та ФГ «ОСОБА_5» 01 листопада 2006 року було укладено договір оренди землі. Договір зареєстровано в Єланецькому реєстраційному окрузі (офісі) МРФ ДП "Центр ДЗК" 28 березня 2007 року за № НОМЕР_2

За договором орендодавець передавав в оренду належну йому земельну ділянку площею 8,98 га. на 10 років. В п.38 передбачалася можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, а в п. 39 договору вказано, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для зміни умов договору або розірвання. Також в цьому пункті зазначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря переходить до спадкоємців, які використовують земельну ділянку разом з орендарем (а.с. 12-14).

В цей договір внесено зміни додатковою угодою до договору оренди землі від 01 червня 2011 року, зареєстрованою у відділі Держкомзему у Єланецькому районі Миколаївської області 29 грудня 2012 року за № НОМЕР_1. Зміни внесені в п.п. 5,8,9 та 38 (а.с. 43). Зокрема в додатковій угоді зазначено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Його спадкоємцем є позивач.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд виходив з того, що договір оренди землі, п.38, із змінами внесеними додатковою угодою від 01 червня 2011 року, розірвання вказаного договору в односторонньому порядку не передбачає. Розірвання спірного договору з підстав передбачених п.39 договору можливо лише за спільною домовленістю сторін договору. Оскільки доказів на підтвердження наявності такої спільної згоди суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Вважаючи діючим договір оренди, суд дійшов висновку про можливість внесення в нього змін у позасудовому порядку. У зв'язку з чим відмовив в задоволенні зустрічного позову.

Проте з висновками суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Як було зазначено, п. 39 спірного договору оренди землі, який не змінено додатковою угодою, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що звертався до відповідача з письмовою заявою про припинення договору оренди землі на підставі, в тому числі п. 39 договору.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, колегія суддів вважає, що у відповідності до положень ст. ст. 627, 651 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», та п. 39 договору є підстави для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі.

Дійшовши такого висновку, колегія суддів враховує, що позивач як новий власник земельної ділянки має право скористатися своїм правом на розірвання договору оренди, передбаченим п. 39 договору. Вказівка в п. 38 договору на неможливість розірвання договору у односторонньому порядку, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову.

За викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. 3 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та відмову в задоволенні позову ФГ «ОСОБА_5.».

Ухвалюючи рішення за зустрічним позовом, колегія суддів бере до уваги наступне.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що умови спірного договору є чинними для обох сторін в силу закону та не потребують таких змін до договору як внесення до його тексту даних спадкоємця земельної ділянки. Інші положення договору можуть бути змінені за спільною домовленістю сторін відповідно до умов договору. Отже, суд виходив з наявності договору, в який можна внести зміни. Між тим, колегія суддів вважає, що договір оренди підлягає розірванню. Вказане виключає задоволення позовних вимог про внесення змін в договорі оренди відносно даних нового орендодавця та відповідно земельної ділянки. У зв'язку з чим, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з цих підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу і судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. та 121 грн. 80 коп., а всього 365 грн. 40 коп. судового збору сплаченого позивачем при подачі позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 88, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_6, правонаступником якого є ОСОБА_2, та фермерським господарством «ОСОБА_5.», 01 листопада 2006 року, в який внесено зміни додатковою угодою, укладеною між тими ж сторонами до договору оренди землі, від 01 червня 2011 року.

В задоволенні зустрічного позову Фермерського господарства «ОСОБА_5.» до ОСОБА_2 про внесення змін до договору оренди землі відмовити.

Стягнути з фермерського господарства «ОСОБА_5.» на користь ОСОБА_2 365 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: