Справа № 359/4334/15 Головуючий у І інстанції Борець Є.О.
Провадження № 22-ц/780/5168/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 1 15.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Фінагєєва В.О.,

при секретарі : Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в житловому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що його матері ОСОБА_4 на праві власності належали 7/12 частини в житловому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. Після її смерті спадкування здійснювалось за законом, а він є спадкоємцем першої черги.

Позивач вказав, що шляхом подання до Бориспільської міської державної нотаріальної конторі заяву про прийняття спадщини, він у такий спосіб прийняв спадщину та набув право власності на спадкове майно. Оскільки державний нотаріус безпідставно відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на 7/12 частини в житловому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах по АДРЕСА_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним цивільним законодавством не передбачена можливість визнання права власності на майно, яке фактично не існує. У випадку знищення майна його власник має право вимагати відшкодування завданої шкоди.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що міськрайонний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, якій на підставі свідоцтва про право на спадщину законом від 11 жовтня 1996 року належали 7/12 частини в житловому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах по АДРЕСА_1.

З копії спадкової справи № 82, заведеної 11 березня 2003 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4, вбачається, що під час свого життя вона заповіт не складала, а спадкування після її смерті здійснювалось за законом.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 квітня 1969 року позивач ОСОБА_5 є рідним сином спадкодавця.

Встановлено, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач подав Бориспільській міській державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, тобто в силу положень ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття спадщини) у такий спосіб він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4

Поруч з цим, згідно інформації, які міститься у довідках КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» № 32 від 7 лютого 2013 року та № 639 від 13 травня 2015 року, станом на 8 вересня 2006 року спірний житловий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди були знесені.

Вказані обставини також були визнані сторонами, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, додатковому доказуванню не потребують.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом.

Згідно із ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Внаслідок знищення майна воно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність.

Отже, таке знищення може бути результатом дій власника або інших осіб. Зокрема, це може бути таке використання майна, в результаті якого воно повністю і назавжди втрачає свої властивості, індивідуальні ознаки тощо. Знищення майна може трапитися і незалежно від волі власника.

Зважаючи на викладене, законним і обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що цивільним законом не передбачена можливість визнання права власності порядку спадкування на майно, яке фактично не існує, тобто не є предметом матеріального світу, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

При цьому судом доречно звернуто увагу, що у випадку знищення майна його власник має право вимагати відшкодування завданої шкоди в порядку ч. 3 ст. 386 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності спадкодавця на частину спірного домоволодіння не припинено у встановленому законом порядку не можуть бути прийняті до уваги судової колегії, оскільки згідно із вимогами ч. 4 ст. 346, ст. 349 ЦК України, право власності припиняється у разі знищення майна, а подання власником знищеного майна відповідної заяви є лише моментом припинення права власності.

Таким чином докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: