АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Заводян К.І.

секретар Давня Я.А.

за участю ОСОБА_1 та представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Г. Шевченко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Оселівська сільська рада Кельменецького району Чернівецької області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інтереси яких за довіреністю представляє ОСОБА_2, на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2015 року,

встановила:

В травні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інтереси яких за довіреністю представляє ОСОБА_2, звернулися до суду з позовом до ТОВ «Т.Г. Шевченко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Оселівська сільська рада Кельменецького району Чернівецької області, про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності.

Посилалися на те, що вони добросовісно заволоділи квартирою №2 в будинку №3 по вул. Шкільній в селі Оселівка Кельменецького району Чернівецької області як чужим майном та продовжують відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років і, відтак, вони набули право власності на вказане вище майно.

Позивачі вселилися у 1990 році у спірну квартиру за рішенням зборів колгоспників, яким спірна квартира була надана ОСОБА_5 у будинку спеціаліста як дільничному інспектору міліції. Сім'я останнього складалася з позивачки ОСОБА_1, яка була його дружиною та його дочки ОСОБА_3, а 6

________________________________________________________________________________

22ц- 1046/2015 р. Головуючий у 1 інстанції Телешман О.В.

Категорія 2 доповідач Савчук М.В.

квітня 1994 року тут народився позивач ОСОБА_4 В 1991 році позивачка ОСОБА_1 з покійним чоловіком біля будинку побудували господарські споруди. 04.04.1997 року ОСОБА_5 загинув, а позивачі продовжували проживати в спірній квартирі. 24.01.1998 року рішенням загальних зборів членів спілки «Ім.. Шевченка» було вирішено провести позивачці даровизну спірної квартири, але відповідні документи не було оформлено. В 2002 році позивачка була вимушена переїхати з дітьми в смт. Кельменці, так як вона здійснювала догляд за хворою матір'ю. Вона знялася з реєстрації в спірній квартирі і з того часу в спірній квартирі ніхто не проживав. Після реорганізації колгоспу та селянської спілки спірна квартира перебувала на балансі ТзОВ «Ім.. Шевченка». Претензій з боку третіх осіб до даної квартири немає, оскільки дана квартира рахувалася за позивачкою ОСОБА_1

На даний час квартира на підставі балансу належить ТзОВ «Ім. Шевченка», вона не визнана безгосподарною, тому є всі правові підстави для визнання за позивачами права власності на спірну квартиру.

Просили визнати право власності за ними на житлову квартиру №2 у житловому будинку №3 по вул. Шкільній в селі Оселівка Кельменецького району Чернівецької області, загальною площею 50,5 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат площею 37,0 кв.м. у тому числі: 1-ша кімната -19,4 кв.м., 2-га кімната -17,6 кв. м., кухні площею 13.5 кв.м., вартістю 95036,00 грн.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інтереси яких за довіреністю представляє ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилаються на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказують, що судом було не взято до уваги визнання відповідачем позову, а також те, що 24 січня 1998 року рішенням загальних зборів членів спілки ім. Шевченка спірна квартира подарована сім`ї Косташ.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі та їх представник в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надали суду жодного доказу, що вони добросовісно заволоділи спірною квартирою, тобто що вони вселилися в спірну квартиру на підставі документів, які надають право на вселення та проживання в квартирі, проживали, були зареєстровані, здійснювали заходи щодо охорони, ремонту, тощо та безперервно володіли квартирою №2 в будинку №3 в селі Оселівка Кельменецького району Чернівецької області протягом десяти років в період з 1 січня 2001 року по 1 січня 2011 року, чи по момент розгляду даної справи в суді. Оскільки позивачі не зареєстровані та не проживають в спірній квартирі з 9 січня 2002 року, тому володіння спірною квартирою перервалося з 2002 року, тобто протягом строку набувальної давності. Крім того, спірною квартирою з 31.07.2014 року по 13 лютого 2015 року користувався громадянин ОСОБА_6. Позивачі та їх представник також не надали доказу, що з 9 січня 2002 року володіли спірною квартирою, тобто що вони проживали в даній квартирі, здійснювали заходи щодо її догляду, охорони, ремонту, тощо.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

У справі встановлено, що згідно акту приймання-передачі від 26.03.2014 року за даними бух обліку в ТзОВ «Т.Г.Шевченка» перебуває будинок спеціаліста в селі Оселівка Кельменецького району Чернівецької області. В квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали з 16 грудня 1997 року по 9 січня 2002 року позивачка ОСОБА_1 та її діти позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Згідно рішення №43 від 20.09.1991 року виконавчого комітету Оселівської сільської ради народних депутатів вирішено оплатити об'єм робіт по ремонту квартири дільничного інспектора Косташ В.А. Відповідно до протоколу №1 загальних зборів членів спілки ім. Шевченка від 24.01.1998 року збори вирішили провести даровизну житлової площі квартири, де проживає ОСОБА_1, як вдові дільничного інспектора Косташ В.А. 9 січня 2002 року позивачка ОСОБА_1 знялася з реєстрації місця проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 10.01.2002 року місце проживання позивачки ОСОБА_1 було зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2, Центральна площа, 6 кв.2. За цією ж адресою зареєстрована позивачка ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_4 також був зареєстрований за цією адресою, а з 04.12.2012 року зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки Оселівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 10.02.2015 року № 01 вбачається, що в спірній квартирі ніхто не проживає і даною квартирою користувався громадянин ОСОБА_6 З рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13.02.2015 року вбачається, що спірна квартира передавалася громадянину ОСОБА_6 згідно акту прийому - передачі на підставі договору купівлі-продажу спірної квартири, який був визнаний судом нікчемним. Представник позивачів та представник сільської ради не заперечували тієї обставини, що спірною є квартира АДРЕСА_2, а не квартира №4, оскільки №4 є помилковим і в дійсності спірна квартира має №2.

Позивачі з 9 січня 2002 року не володіли спірною квартирою, тобто вони не проживали в даній квартирі, не здійснювали заходів щодо її догляду, охорони, ремонту, тощо, та не проживають на теперішній час.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, позивачами не доведено та не надано належних доказів на підтвердження обставин позовної заяви, тобто застосування до правовідносин, що склалися між сторонами, вимог ст. 344 ЦК України.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З доказів, досліджених судом, вбачається, що позивачі не зареєстровані та не проживають в спірній квартирі з 9 січня 2002 року, тому володіння спірною квартирою перервалося з 2002 року, тобто протягом строку набувальної давності. Крім того, спірною квартирою з 31.07.2014 року по 13 лютого 2015 року користувався інший громадянин.

В матеріалах справи відсутні, а позивачі та їх представник в порушення ст.60 ЦПК України не надали суду жодного доказу, що позивачі з 9 січня 2002 року володіли спірною квартирою, тобто що вони проживали в даній квартирі, здійснювали заходи щодо її догляду, охорони, ремонту, тощо.

Позивачі також не надали суду жодного доказу, що позивачі проживали в спірній квартирі з 1990 року по 16 грудня 1997 року.

________Необґрунтованими є посилання апелянтів на те, що судом не було взято до уваги визнання відповідачем позовних вимог в суді першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визнання позову позивачем не може бути підставою для задоволення позову, оскільки для того відсутні законні підстави.

Безпідставними також є посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення загальних зборів членів спілки ім. Шевченка від 24 січня 1998 року, яким спірна квартира подарована сім`ї Косташ, ніким не оскаржено та не скасовано, має юридичну силу по даний час, в звязку з чим вважають, що мають право на спірну квартиру. Дана обставина не підтверджена належними доказами, а саме укладеним договором дарування відповідно до ст. 719 ЦК України.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, інтереси яких за довіреністю представляє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: