АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6939/15 Справа № 207/1625/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Красвітної Т.П.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Оріон», Баглійський районний відділ Державної міграційної служби м. Дніпродзержинська Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Сплативши судовий збір, згідно чинного законодавства.

У обгрунтування пред*явлених позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що відповідач є її онуком, а позивач ОСОБА_3 сином. Усі вони є зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира складається із двух прохідних кімнат. Також зазначала, що відповідач, без поважних на то причин, у спірній квартирі не проживає з квітня 2006 року. Уесь цей час проживає зі своєю матір*ю за адресою: АДРЕСА_1. Позивачі також зазначали, що спірною квартирою відповідач не цікавиться, вартість комунальних послуг не сплачує, спроб для вселення у квартиру не приймав. Особистих речей відповідача у квартирі немає. Добровільно зніматись з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі він не бажає. Позивач ОСОБА_2 є пенсіонеркою, отримує незначну пенсію та не в змозі сплачувати комунальні платежі і за відповідача. Тому просила позов задовольнити. Позивач ОСОБА_3 пред*явлений позов також підтримав та просив позов також задовільнити.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги, оскільки вважають, що рішення першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. Якщо наймач або члени його сім*ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути подовжено наймодавцем, а у випадку спору судом.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що сім*я уповноваженого квартиронаймача, позивачки ОСОБА_2, складається з трьох осіб, у тому числі і відповідача, який є її онуком та є членом її сім*ї.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2006 року, яке набрало законної сили 27 квітня 2006 року, ОСОБА_5, колишню дружину позивача ОСОБА_3 та мати відповідача, було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою та зобов»язано зняти її з реєстрації за вказаною адресою. Рішення суду було виконано 27 квітня 2006 року. Саме з цього часу відповідач у справі фактично за спірною адресою не проживає, а проживає разом із матір»ю.

Крім того, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що питання щодо місця проживання дитини у встановленому законом порядку батьки не вирішували, тобто, з квітня 2006 року у встановленому законом порядку сторонами у дійсній справи питання щодо місця проживання ОСОБА_4, чи права його щодо користування спірною квартирою не вирішувались.

25 листопада 2014 року відповідач досяг повноліття.

Позивачі до суду з позовом звернулись 20 квітня 2015 року, тобто, через п*ять місяців після досягнення відповідачем повноліття.

Відповідно до чинного законодавства жиле приміщення при тимчасовій відсутності члена сім*ї наймача зберігається на протязі шести місяців.

Таким чином, встановлений законодавством шестимісячний строк на протязі якого при тимчасовій відсутності члена сім*ї наймача без поважних причин зберігається жиле приміщення не збіг.

Тому, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що обчислення строку не проживання відповідача у спірній квартирі без поважних на то причин вираховується з моменту досягнення ним повноліття, тобто з 25 листопада 2014 року.

Відповідно до вимог ст.. 71, 163 ЖК України, у період перебування дитини у родичів за нею зберігається право користування житлом, де вона зареєстрована. Статтею 18 Закону України «Про охорони дитинства» діти члени сім»ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватись займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

За таких обставин, суд першої інстанції, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_6