РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2015

Хмельницький міськрайонний суд

в складі : головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

та представника відповідача - Лисака В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

про визнання частково недійсним кредитного договору

в с т а н о в и в :

У серпні місяці 2015 року ОСОБА_3 звернулася із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», який обґрунтовує тим, що 26 липня 2008 року вона уклала із ПАТ КБ «Приватбанк» кредитно-заставний договір № HMI0AR13210012 за умовами якого банк зобов»язувався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов»язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за договором, а також інші платежі визначені умовами договору.

Відповідно до пункту 3.2 укладеного сторонами договору встановлено, що банк надає кредит на базових умовах визначених пунктом 17.1 Договору, зокрема загальний розмір кредиту становить 12 498, 11 доларів США, з яких частина кредиту в розмірі 10 635,28 доларів США для придбання автомобіля. Вважає недійсним умову кредитно-заставного договору в частині сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0.40% від суми виданого кредиту,позаяк є додатковою платою за користування кредитом. Просить в цій частині визнати недійсним кредитний договір.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що про порушення свого права в частині оспорюваного пункту договору позивачеві стало відомо після звернення відповідача з позовом про звернення стягнення на предмет застави, де в позовній заяві наведений розрахунок комісії, а графік погашення кредиту не містить розрахунку такої комісії. При укладенні договору всупереч Закону України «Про захист прав споживачів» не доведено до відома споживача сукупної вартості кредиту.

Представник відповідача заявлених вимог не визнав. Подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки спірний договір укладений сторонами 25.07.2008 року, а підпис позичальника у договорі та додатках до нього свідчить про те, що позивач була ознайомлена з його умовами. Крім того, позивач погодила умови кредитного договору, підписавши як договір, так і додатки до нього. Платіж був ануїтетним та визначений сумою 256 доларів США у місяць згідно пункту 17.7 договору до якої входила і сума комісійної винагороди банку в розмірі 0,40 %, які позивач сплачувала протягом перших п»яти місяців. Позивач підписала додаток №2 до договору про загальну вартість кредиту у якому міститься умова про розмір комісії.

Заслухавши доводи представника позивача та заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що закрите акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та відповідач ОСОБА_3 25 липня 2008 року уклали кредитно-заставний договір № HMI0AR13210012 за умовами якого банк надає позичальнику кредит на базових умовах визначених у пункті 17.1 договору в розмірі 12 498,11 доларів США, з яких частина кредиту в розмірі 10 635,28 доларів США надається з метою придбання автомобіля , частина кредиту в розмірі 543,4 доларів США надається з метою оплати перших страхових платежів на перший рік дії кредиту, частина кредиту в розмір 1276,23 доларів США як оплата винагороди фінансового інструменту відповідно до пункту 17.1.8, що сплачується в момент видачі кредиту та винагорода за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в період сплати в розмірі 0,40% від суми наданого кредиту.

Означена умова договору в частині сплати такої винагороди в розмірі 0,40% від суми наданого кредиту на думку позивача та його представника не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», не включена до графіку щомісячних платежів, а одноразова сума комісійної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1276,23 доларів США перерахована банком у день видачі кредиту на свій рахунок. Вона мала одноразовий характер та склала значну суму від суми кредиту.

Оскільки відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак посилання представника позивача про порушення прав споживача відповідно до вказаного Закону не доведені та спростовуються наступним.

Відповідно до пункту 17.1 укладеного сторонами кредитного договору загальна сума кредиту становить 12 498,11 доларів США.

Пунктом 17.1.8 сторонами погоджено сплату інших платежів на користь банку: винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1276,23 доларів, що сплачується в момент видачі кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця у період сплати 0, 40% від суми кредиту.

Позивачка була ознайомлена із сукупною вартістю кредиту про що свідчить підписана особисто позивачем як додаток №2 «Загальна вартість кредиту» до кредитного договору 25.07.2008 року в день укладання кредитного договору.

Під час розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не доведено суду про те, що спірна на думку позивача умова договору не відповідає вимогам закону, тому суд не вбачає підстав для визнання частини договору недійсною та слід відмовити у задоволенні позову з наведених підстав.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Позивач була ознайомлена із умовами кредиту та визначено зобов»язання у формі ануїтетного платежу, а розмір комісії в розмірі 0,40% був погоджений сторонами при укладанні договору та включений у цей ануїтетний платіж.

Судом установлено, що позивач була ознайомлена із загальною сукупною вартістю кредиту, погодила такі умови та підписала їх.

На момент укладання договору вимоги закону не були порушеними, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,212,215 ЦПК України, статті 203 Цивільного кодексу України, статтею 10,18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним пункту договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 діб з часу його проголошення.

Суддя: