Номер провадження: 22-ц/785/6943/15
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Ступакова О.А. , Журавльова О.Г.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015, -

встановила:

29 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19295, 57 гривень та моральної шкоди у розмірі 65000 гривень, завданої внаслідок скоєння злочину.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 26 вересня 2010 року, приблизно о 19:00 годині відповідач, керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Primera», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався у крайній лівій колії по автошляху «Одеса-Білгород-Дністровський» у напрямку м. Білгород-Дністровськ, зі швидкістю руху понад 90 км. У якості пасажирки у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходилася позивачка по справі. На 7 км. + 600 метрів ОСОБА_3 не впорався з керуванням автомобілем, внаслідок чого скоїв наїзд на розділову металеву огорожу. Після зазначеного зіткнення автомобіль відкинуло на праву смугу проїжджої частини, де він скоїв наїзд на бордюрний камінь, металеву огорожу, розташований на тротуарі металевий стовп, потім з'їхав у кювет та перекинувся. В результаті наїзду автомобіля на зазначені перешкоди та його подальшого перекидання, позивачка отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий компрессійно-осколковий перелом тіла L3 хребця, поперечний осколковий перелом тіла L5 хребця, перелом правих поперечних відростків хребців, перелом 12-го ребра справа, рвано - забиту рану правої надбрівної області, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, тобто тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За результатами даної події стосовно ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа, а позивачка визнана потерпілою. Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 статті 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 5000 гривень. Цим же вироком цивільний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2012 року вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 березня 2012 року залишено без змін.

Позивачка вказує, що на лікування були витрачені гроші на медичні препарати, діагностичне дослідження, у розмірі 19295,57 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Також в позовній заяві позивачка посилається на те, що неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому що внаслідок скоєння злочину ОСОБА_3 вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, перенесла дві операції, знаходилася на стаціонарному лікуванні, також лікувалася амбулаторно. Завданий травмами фізичний біль причинив моральні страждання, крім того, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2, досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідача, переживає що своєї соціальної репутації. Наслідки події, що сталися, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (лікування, реабілітацію), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Вищезазначені обставини створили для позивачки непереборні труднощі у повсякденному житті, вона була вимушена вживати додаткові заходи щодо організації свого життя та роботи. Суму моральної шкоди визначила у розмірі - 65 000 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 14786,51 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 40 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, а всього 54786 гривень 51 копійку.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 547 гривень 86 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачці було заподіяно ушкодження здоров'я у вигляді тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості і цим була зумовлена для неї необхідність проходження тривалого курсу лікування та реабілітації.

У зв'язку з отриманою під час ДТП травмою, вона зазнала моральних страждань, бо змушена була терпіти фізичний біль, була обмежена у можливості пересування з метою задоволення власних фізіологічних потреб, що повністю змінило її життєвий уклад, порушило звичний ритм її життя, вимагало додаткових зусиль для його організації.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції було прийнято до уваги, що тілесні ушкодження потерпілій - позивачці у справі, були заподіяні скоєнням відповідачем злочину по необережності і кваліфіковані медико експертною комісією як тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто такі, що потягли тривалий розлад здоров'я.

Посилання апеляційної скарги на те, що розмір моральної шкоди визначено судом без урахування фактичних обставин справи, не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду так як не відповідають дійсності.

Абзацом 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами і доповненнями роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Усі перелічені вимоги районний суд належним чином встановив і оцінив, врахувавши при цьому думку самої потерпілої щодо заподіяної їй моральної шкоди.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; 308; 315; 317; 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

О.Г. Журавльов

О.А. Ступаков