Номер провадження: 22-ц/785/1242/15
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» про захист прав споживачів, захист прав на належні умови проживання в опалювальний період, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та пені, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, який неодноразово уточнювала, посилаючись на те, що вона є власником та проживає у АДРЕСА_3, який знаходиться на балансі ПАТ «Одеська ТЕЦ», а постачальником тепла та гарячої води є КП «Теплопостачання міста Одеси». З 1998 року відповідачі неналежно виконували свої зобов'язання по опаленню її квартири належним теплоносієм, відповідно до графіків температури води, чим була не забезпечена належна температура повітря у квартирі в опалювальний сезон, взагалі не проводився ремонт внутрішньо будинкових систем опалення, не ремонтувалась система опалення у квартирі, внаслідок чого у зимовий період у квартирі позивачки температура повітря не піднімалась вище 12 - 14 градусів по Цельсію. Внаслідок зазначених неправомірних дії відповідачів, позивачка постійно хворіла, що підтверджується копіями чеків на купівлю ліків.

З урахуванням зазначеного, відповідно до останнього уточнення від 17 червня 2014 року позивачка просила суд: визнати дії відповідачів щодо неналежного виконання зобов'язань по опаленню її квартири належним теплоносієм, відповідно до графіків температури води, неправомірними; зобов'язати відповідачів забезпечити належну температуру повітря у квартирі позивача в опалювальний сезон; відшкодувати шкоду за неправомірний демонтаж співробітниками ПАТ «Одеська ТЕЦ» полотенцесушителя у квартирі позивачки; зобов'язати відповідачів провести ремонт внутрішньо будинкових систем опалення, відремонтувати систему опалення у квартирі позивача та укласти з нею договори на послуги опалення квартири; визнати дії ПАТ «Одеська ТЕЦ» щодо не проведення ремонту пішохідної доріжки біля будинку неправомірними.

Стягнути з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь позивача витрати на купівлю ліків за період з 01 січня 2005 року по 01 серпня 2008 року у розмірі 40 000,00 грн.; упущену вигоду, пов'язану з невиконанням рішення Київського районного суду міста Одеси від 31.12.2004 року у розмірі 34 684,00 грн.; пеню у розмірі 3% за кожний день ненадання послуг з 24.07.2007 року по 01.03.2012 року у розмірі 2 191,00 грн.; частину сплачених грошових коштів за комунальні послуги за період з 25.05.2007 року по 01.03.2012 року з урахування інфляції у сумі 1385 грн.; грошові кошти, витраченні нею на установку лічильника холодної види у сумі 434,00 грн.; витрати, понесенні нею на купівлю у 2007-2008 роках двох халатів, двох піжам, восьми пар носків на суму 1 600,00 грн.; витрати, понесенні нею на купівлю у 2011 році подушки з овечої шерсті, соляної лампи у розмірі 1 700,00 грн.; моральну шкоду за неналежне виконання з боку відповідача комунальних послуг, відсутності ремонту теплопостачання, неправомірний демонтаж співробітниками ПАТ «Одеська ТЕЦ» полотенцесушителя у квартирі, не проведення ремонту пішохідної доріжки біля будинку у розмірі 100 000,00 грн. Всього позивачка просила суд стягнути з ПАТ «Одеська ТЕЦ» за відшкодування матеріальних та моральних збитків грошові кошти у розмірі 181 466,00 грн.

Крім того, позивачка просила суд: Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» витрати, пов'язані з купівлею ліків за період з 01 січня 2005 року по 01 серпня 2011 року з урахуванням інфляції у розмірі 40 000,00 грн.

Стягнути з КП «Теплопостачання міста Одеси» упущену вигоду, пов'язану з невиконанням рішення Київського районного суду міста Одеси від 31.12.2004 року у розмірі 7 454,00 грн.; понесенні нею збитки у вигляді оплати зайво нарахованих відповідачем сум за ненадані послуги теплопостачання, відсутності опалення деяких приміщень квартири за період з 25.05.2007 року по 01.08.2011 рік з урахуванням інфляції у розмірів 5 040,00 грн.; пеню у розмірі 3% за кожний день ненадання належних послуг за період з 25.05.2009 року по 26.05.2011 рік в сумі 3100 грн.; збитки, пов'язані з оплатою позивачем щомісяця в опалювальний сезон за 3 куба гарячої види та за водовідведення, за період з 25.05.2009 року по 26.05.2011 рік, з урахуванням інфляції у розмірі 1 239,00 грн.; збитки, у зв'язку з нарахуванням боргів на особовий рахунок, з урахуванням інфляції у розмірі 1 259,00 грн.; грошові кошти, які витрачені позивачем на купівлю та установку лічильника гарячої води, з урахуванням інфляції у розмірі 434,00 грн.; витрати, понесенні позивачем на купівлю у 2007-2008 роках двох халатів, двох піжам, восьми пар носків на суму 1 600,00 грн.; витрати, понесенні позивачем на купівлю у 2011 році подушки з овечої шерсті, соляної лампи у розмірі 1 700,00 грн.; моральну шкоду за неналежне виконання з боку відповідача комунальних послуг, відсутності ремонту теплопостачання у розмірі 100 000,00 грн. Всього позивачка просила стягнути з КП «Теплопостачання міста Одеси» на відшкодування матеріальних та моральних збитків грошові кошти у розмірі 158 886,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та прокурор Елісашвілі О.М. вимоги апеляції підтримали.

Представники відповідачів Дусь Ю.Л. та Орлова О.В. вимоги апеляційної скарги не визнали.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачка мешкає у будинку за адресою: АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Позивач неодноразово зверталася до КП «Теплопостачання м. Одеси» із скаргами на якість централізованого опалення. Скарги були перевірені та за результатами перевірки згідно п. 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, постановою КМУ № 630 від 21.07.05 року були складені акти-претензії.

Згідно актів-претензій причиною відхилення показників опалення від активної температури являється незадовільний стан внутрішньобункових мереж будинку.

Будинок знаходяться на балансі ПАТ «Одеська ТЕЦ», яке згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-15 від 24.06.04 року (далі - Закон) та рішення Одеської міської від 05.04.07 року являється виконавцем послуг з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій, в тому числі внутрішньо будинкових мереж водо, теплостачання та водовідведення, відповідно несе відповідальність за стан внутрішньо будинкових мереж будинку, відповідні видатки закладені у тариф ПАТ «Одеська ТЕЦ», як балансоутримувача будинку.

Відповідно до п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 09.07.2008 року № 630, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача.

Згідно п. 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 09.07.2008 року № 630, у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

Як встановлено п. 36, у разі незгоди з результатами перевірки, назначається повторна перевірка, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів.

За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів. Акт - претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій (п. 39).

В актах-претензіях, що являються основними доказами факту зниження послуг, вказані параметри теплоносія, що подається на будинок. Параметри відповідали температурі зовнішнього повітря та як причина незадовільного опалення в актах-претензіях не зазначені.

Проте, в актах - претензіях чітко зазначена причина низької температури - «зашлакованість систем ПО», «зашлакованість радіаторів», в зазначених актах-претензіях також визначені заходи, що необхідно виконати споживачу з метою усунення недоліків - виконати гідро промивку мереж центрального опалення. Зазначені акти складаються теплопостачальною організацією (КП «Теплопостачання м. Одеси») спільно з представником балансоутримувача (ПАТ «Одеська ТЕЦ»).

Відповідно до п. 23 Правил надання послуг з централізованого опалення, затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 року, у разі ненадання послуг або надання їх не у повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних або якісних показників від нормативних показників виконавець проводить перерахунок розміру за фактично надані послуги.

Згідно Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення в разі ненадання або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою КМУ № 151 від 17.02.2010 року, при відхиленні температури повітря під час опалювального сезону від 18 градусів (у наружних кімнатах - 20 градусів), здійснюється перерахунок на 5 відсотків за кожний градус відхилення від 18 до 12 градусів (у наружних кімнатах - від 20 до 14 градусів) плати за період відхилення протягом усього строку відхилення. При температурі повітря нижче 12 градусів (у наружних кімнатах - нижче 14 градусів) плата за централізоване опалення не справляється.

У зв'язку з тим, що згідно актів-претензій дійсно було засвідчено, що у квартирі позивачки температура була нижче нормативної, їй здійснювалися наступні перерахунки (відповідні зменшення нарахувань): у листопаді 2006 року - 25 % нарахувань, у грудні 2006 року - знято 53 % нарахувань, у січні 2007 року - знято 27 % нарахувань, у лютому 2007 року - знято 25 % нарахувань, у березні - знято 30 % нарахувань, у листопаді 2007 року - знято 15 % нарахувань, у 2007 року - знято 15 % нарахувань, у січні 2008 року - знято 26% нарахувань, у 2008 року - знято 15 % нарахувань, у березні 2008 року - знято 15% нарахувань, у 2008 року - знято 77 % нарахувань, у листопаді 2008 року - знято 20% нарахувань, у 2008 року - знято 20 % нарахувань, у січні 2009 року - знято 20% нарахувань, у 2009 року - знято 20% нарахувань, у березні 2009 року - знято 20% нарахувань, у 2009 року - знято 52 % нарахувань, у листопаді 2009 року - знято 10% нарахувань, у грудні 2009 року - знято 10% нарахувань, у січні 2010 року - знято 10% нарахувань, у лютому 2010 року - знято 10% нарахувань, у березні 2010 року - знято 10% нарахувань, у квітні 2010 року - знято 10% нарахувань, у листопаді 2010 року - знято 15% нарахувань, у грудні 2010 року - знято 10% нарахувань, у січні 2011 року - знято 10% нарахувань, у лютому 2011 року - знято 10% нарахувань, у березні 2011 року - знято 15% нарахувань, у квітні 2011 року- знято 10% нарахувань.

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, встановлено, що нарахування КП «Теплопостачання м. Одеси» по оплаті за теплову енергію проводилися прямо пропорційно фактично спожитим послугам.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судом також встановлено, що ПАТ «Одеська ТЕЦ», як виконавець послуг, неодноразово зверталось до споживачів з проханням укласти зазначений договір, надсилало на їх адреси проекти договорів. Певна кількість споживачів уклало договори, інші проігнорували звернення, в тому числі ніякої відповіді не надійшло й від позивача. Тому, твердження позивача про те, що відповідач умисно ухилявся від укладення договору є безпідставними.

Згідно рішення Одеської міської ради № 1173-5 від 05.04.07 року, КП «Теплопостачання» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Отже, КП «Теплопостачання м. Одеси» являється виробником та постачає теплову енергію на межу балансової приналежності магістральних і внутрішньо будинкових мереж - точку розподілу та не має повноважень для втручання в роботу внутрішньо будинкових мереж будинку, а також не несе відповідальність за розподіл теплової енергії по внутрішньо будинковим мережам будинку.

Відповідно пп. 9 п. 3 ст. 20 Закону, споживач (в цьому випадку - позивач) зобов'язаний своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, а згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 24 січня 2006 року № 45 власник квартири зобов'язаний проводити за власні кошти ремонт квартири.

Згідно із пп. 2 п. 3 ст. 20 Закону, позивач зобов'язаний своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини.

Тобто, обов'язок по ремонту та заміні сантехнічного обладнання (у тому числі полотенцесушителя) та промивки радіаторів центрального опалення, які знаходяться у квартирі позивача, є обов'язком саме позивача і не входять до складу витрат на технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем та тарифу.

Установлено, що основною причиною низької температури у житлових приміщеннях позивача є незадовільний стан радіаторів опалення.

Оскільки позивачу неодноразово пропонувалося та вказувалося на необхідність промивки опалювальних радіаторів, що є його обов'язком, однак ніяких заходів з його боку не було вжито, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні цих вимог позову.

При цьому, свої вимоги позивачка підтверджує вимогами «СНиП», тобто будівельними нормами та правилами, якими керуються під час здійснення містобудівельної діяльності, інженерних вишукувань, архітектурно-будівельного проектування та будівництва.

Оскільки відповідач не займається вищезазначеними видами діяльності і не здійснював будівництво будинку, в якому проживає позивач, тому вимоги по виконанню умов будівельних норм та правил, також задоволенню не підлягають.

Також, позивач, з посиланням на будівельні норми та правила, стверджував, що деякі житлові приміщення нібито протизаконно опалюються «обраткой» або «конденсатом». В акті № 11/101 від 22.09.2011 року зазначено, що система розводки опалення будинку - «Ленінградська», тобто однотрубна опалювальна система, яка характеризується послідовним з'єднанням труб: теплоносій повертається до котлу проходячи усі радіатори опалювальної системи, в наслідок чого температура теплоносія, проходячи через кожний радіатор, знижується. При цьому позивачем не наведено жодного нормативного акту, який би визнавав таку опалювальну систему протизаконною, тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 18 Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Всупереч доводів апеляційної скарги, в матеріалах справи відсутні докази незадоволення ПАТ «Одеська ТЕЦ» будь-яких актів-претензій, а також немає ніяких даних, підтверджуючих фактів отримання позивачем травм саме на пішохідній доріжці, що знаходиться на прибудинковій території, що утримується на балансі відповідача, підтверджень неналежного надання послуг теплопостачання, також не доведений причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою завданою позивачу, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Також, у матеріалах справи не міститься доказів того, що позивач потребувала лікування та повинна була купувати ліки саме внаслідок зазначених обставин.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлення інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико-соціальними експертними комісіями - МСЕК. Ступінь професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків (в тому числі на шляху до і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 493 від 07.02.2013 року: встановити наявність прямого причинного зв'язку між проживанням ОСОБА_2 на протязі 14 років в квартирі АДРЕСА_2 в умовах не сприятливих по температурному (12-15 градусів по Цельсію) фактору в холодну пору року та погіршення стану здоров'я не виявляється можливим. (т.3 а.с.61-86)

Пониження температури повітря в квартирі позивачки могла здійснити деякий, але не вирішальний вплив на захворюваність ГРВІ та загострення хронічної бронхолегеневої патології позивачки. Встановити вплив на весь інший комплекс хронічних хвороб позивачки пониженою температурою повітря в квартирі в холодну пору року неможливо.

Крім того, згідно висновку повторної судово-медичної експертизи № 134 від 26.06.2015 року, яка була призначена за клопотанням ОСОБА_2: загострення чисельних хронічних хвороб, розвиток гострих захворювань, в тому числі органів дихання, серцево-судинної, нервової систем викликаються самими різноманітними факторами. Фактор стабільно зниженої температури в житловому приміщенні в холодну пору року є одним з багатьох негативних факторів оточуючого середовища, який може вплинути на розвиток та загострення різноманітних захворювань. Зазначений фактор не може являтись єдиною причиною загострення та розвитку всіх чисельних захворювань, які є у ОСОБА_2

17.06.2007 року в результаті падіння ОСОБА_2 отримала закриту черепно-мозкову травму в формі струсу головного мозку, перелом правої лучевої кістки. Вказана черепно-мозкова травма викликає розлад здоров'я на протязі 7-10 діб, перелом лучевої кістки - до 1 місяця. Якого б важливого впливу на перебіг хронічних захворювань зазначені травми не оказують. Вказаний в редакції питання «больовий шок» не підтверджено об'єктивними клінічними даними та висновками лікарів в медичній документації.

Питання про газообмін, склад повітря в житловому приміщенні при користуванні газом в биту, а також вплив такого повітря на здоров'я людини не входить до компетенції судово-медичної експертизи.

В редакції даних питань викладені негативні обставини та фактори (вимушене мешкання в холодній, не провітрюваній квартирі при вмикненій газовій плиті без притоку повітря, хронічний стрес, нервові хвилювання, безсоння, відсутність можливості помитися в душі), які не мають яких-небудь об'єктивних доказів в матеріалах справи.

В зв'язку з цим у експертної комісії відсутні судово-медичні дані, за яких можливо встановити або спростувати причинно-послідовний зв'язок між станом здоров'я ОСОБА_2 та вказаними нею несприятливими факторами. (т.4 а.с.220-252)

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Проте, в матеріалах справи відсутні а ні лікарські рецепти, а ні довідки або рахунки про вартість ліків та лікування. Крім того, грошова сума, витребувана в якості відшкодування вартості ліків стягується як з ПАТ «Одеська ТЕЦ», так і з КП «Теплопостачання міста Одеси», але розподіл цих сум між відповідачами та їх співвідношення є незрозумілим стосовно принципу розподілу стягуваних сум між відповідачами, неможливістю визначити, чи не повторюються вимоги про стягнення одних і тих самих сум до двох відповідачів одночасно. Це саме стосується і коштів, витребуваних на купівлю та відшкодування затрат на теплі речі та звернення з цими вимогами до обох відповідачів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її цивільне право не було порушене.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду від 31.12.2004 року, у зв'язку з важким фінансовим станом відповідача виконувалось у примусовому порядку Державною виконавчою службою відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та було виконано. ПАТ «Одеська ТЕЦ» належно виконувала свої обов'язки впродовж виконавчого провадження. При цьому, встановлено, що тривалість строку погашення зобов'язання зумовлена виключно важким матеріальним становищем ПАТ «Одеська ТЕЦ», у зв'язку з чим була відкрита процедура розпоряджень майном з огляду на збанкрутіле становище.

Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 09.07.2008 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

За наявності витоків із загально будинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

Таким чином, до моменту встановлення позивачем окремого засобу обліку, оплата за водопостачання розраховувалась виходячи з її розподілу між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири, незалежно від кількості кубів, споживаних позивачем фактично.

Відповідно до п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Оскільки між позивачем та відповідачем відповідного договору укладено не було, отже, норми п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на дані правовідносини.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач надала до матеріалів справи копії фіскальних чеків, якими вона підтверджує витрати на придбання ліків, але у фіскальному чеку не міститься прізвище покупця, тому з них не вбачається що саме позивачем, а не іншими особами придбалися ці ліки, тим більше, частина фіскальних чеків видана аптеками інших міст України, крім Одеси. Крім того, у багатьох фіскальних чеках зазначені такі товари як: зубна паста, протирвотні, протигрибкові засоби, цитрамон, саліцилова кислота, плівка на проведення мамографічного огляду, краплі для носу, очні краплі, та ін., що не взагалі не відноситься до захворювань, зазначених позивачкою у позові. Довідки або рецепти лікарів, за допомогою яких можна було б встановити причинно-наслідковий зв'язок між хворобами позивача, діями відповідача та придбанням ліків не надані.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева