Справа № 199/831/15-ц
27 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Подорець О.Б.,
за участі секретаря Хлус Ю.А.,
за участі представника позивача - адвоката Маслова С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
У лютому 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 березня 2003 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., позивачка є власником домоволодіння АДРЕСА_1.
Разом з нею в спірному домоволодінні зареєстрована відповідачка, яка є колишньою невісткою позивача, однак в будинку не проживає, не користується ним, не несе витрат на його утримання. Тому позивач звернулася до суду та просила визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Маслов С.С., надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Додатково пояснивши, що це під час розгляду справи про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_2 було встановлено, що відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 19 лютого 2012 року без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачка ОСОБА_3, до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомила, не надала заяв про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 березня 2003 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. позивачка є власником домоволодіння АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 є колишньою дружиною сина позивача та залишається зареєстрована в домоволодінні АДРЕСА_1, однак в будинку не мешкає без поважних причин, особистих речей в ньому не має, оплату комунальних послуг не здійснює, що підтверджується наданими доказами та показами допитаних у судовому засіданні свідків.
Так, свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона сусідка позивачки ОСОБА_2 Їй відомо, що у спірному домоволодінні ОСОБА_2 проживає одна. Відповідачка ОСОБА_3 тривалий час не проживає в будинку.
Свідок ОСОБА_5 показала, що знає ОСОБА_2 з 2013 року, оскільки винаймала в останньої житло. З 2013 року у будинку проживала лише ОСОБА_2 та сім'я свідка ОСОБА_5
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_3 втратила право користування спірним житлом.
Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 169, 214, 215, 218, 222, 224-226, 88 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, 1969 року народження, ІПН НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1, що є підставою зняття з реєстрації ОСОБА_3, 1969 року народження, з житлового приміщення - домоволодіння АДРЕСА_1.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець