Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Форвард» про захист порушеного права споживача, визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона є клієнтом Публічного акціонерного товариства «Банк «Руский Стандарт» (далі - ПАТ «Банк «Руский Стандарт»). У жовтні

2011 року отримала від Публічного акціонерного товариства «Банк «Форвард» (далі - ПАТ «Банк Форвард») письмову пропозицію щодо надання їй кредитних коштів в сумі 16 тис. грн, в якій зазначалось, що установою банку для неї було безкоштовно випущено міжнародну кредитну картку «Руский Стандарт» з доступним лімітом кредитних коштів на суму

16 тис. грн із запропонованим тарифним планом: розмір відсотків, що нараховуються за кредитом 3,75 % на місяць; абонентська плата за користування СМС сервісом (щомісячно) - 10 грн.; комісія за участь в програмі страхування клієнтів - 0,8 %.

Позивачка погодилась з наданою пропозицією, оскільки раніше вже мала кредитні відносини із установою цього банку щодо можливості отримання кредитних коштів та довіряла фінансовій установі. З листопада 2013 року їй почали приходити повідомлення щодо погашення боргу перед банківською установою. Запити на адресу відповідача про надання копії договору кредиту, копії правил користування кредитною карткою та кредитна інформація про реальну заборгованість за кредитним договором, які були направлені відповідачу 28 квітня 2014 року, залишились банком без відповіді. Позивачкою було виявлено, що відповідачем невідомо куди зараховувалися деякі грошові кошти сплачені нею, а також знімалися кошти, які не були обумовлені договором (комісія за надання СМС послуг, страхування, плата за направлення рахунків).

На підставі наведеного вище, ОСОБА_2 просила суд визнати кредитний договір недійсним, а також стягнути з відповідача на її користь витрати за надання юридичної допомоги в сумі 1 500 грн та судові витрати.

Рішенням Лисичанського районного суду Луганської області

від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 29 липня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що банк веде нечесну підприємницьку діяльність, що вводить в оману споживачів під час пропонування банківських послуг, відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Форвард» про захист порушеного права споживача, визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 29 липня

2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська