Справа № 336/5343/15-ц
Пр. № 2/336/2611/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: управління Державної міграційної служби в Запорізькій області по Шевченківському району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом про виселення відповідачів з квартирі АДРЕСА_1, яка належить позивачам на праві спільної часткової власності.

До початку судового розгляду змінили предмет позову.

В позові (а. с. 50-51) про визнання осіб вказали, що такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зазначили, що їм на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 26.09.2005 року належить по 1/5 частині зазначеної квартири. Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідачі, які є батьками позивача ОСОБА_3 зареєстровані в зазначеній квартирі, але з 2004 року в ній не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належній позивачам квартирі створює перешкоди у здійсненні ними права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вони просить визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, оскільки вони не мешкають в ній без поважних причин понад встановлені законом строки.

Представник позивачів до суду не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились з невідомих причин. Заперечень проти позову не надали.

За згаданих обставин зі згоди представника позивачів суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - управління державної міграційної служби в Запорізькій області по Шевченківському району до суду не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 26.09.2005 року належить по 1/5 частині зазначеної квартири. Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідачі, які є батьками позивача ОСОБА_3, зареєстровані в зазначеній квартирі, але з 2004 року в ній не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачам житлом на користь позивачів, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідачі впродовж десяти років в квартирі не мешкають, перебування їх на обліку створює для позивачів перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У зв'язку з викладеним право позивачів, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ними спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 395, 401, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6такими, що втратили право користування квартирою № АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Суддя О.В. Щаслива