У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 Справа №607/739/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд в Тернопільській області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

при секретарі Паюку М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_1, погодженого начальником Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_1 за погодженням із начальником Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся в суд із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. В обґрунтування подання зазначено про те, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №43047829 щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10183/13-к від 15 квітня 2014 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 350 грн. витрат на відшкодування витрат на правову допомогу. Даний виконавчий лист надійшов на виконання в Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції 18 квітня 2014 року. В цей же день державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої за вих. №19/19850/08 направлено сторонам для відома та виконання. Боржнику надано термін для добровільного виконання до 25 квітня 2014 року. 07 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_6, копії якої за вих. 34/23726/08 направлено в УДАІ УМВС України в Тернопільській області, Реєстраційну службу Тернопільського МУЮ та сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

20 травня 2014 року з метою виявлення за боржником зареєстрованого права власності на нерухоме майно, транспортних засобів, рахунків в фінансових установах, банках, часток у статутному фонді підприємства державним виконавцем направлено відповідні запити в ТзОВ «МБТІ в м.Тернополя», УДАІ УМВС України в Тернопільській області, Реєстраційну службу ТМУЮ, Держгірпромнагляд в Тернопільській області, ТОДПІ.

17 жовтня 2014 року державним виконавцем направлено запит у Відділ РАЦС Тернопільського міського управління юстиції про те, чи зареєстрований шлюб ОСОБА_3.

Згідно повідомлення УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 16 квітня 2014 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до відповіді УПФУ боржник пенсії не отримує.

Згідно відповіді ТОДПІ боржник не має джерел доходу.

Як вбачається із відповіді ТОДПІ боржник має відкриті рахунки в банківських установах, у звязку з цим 21 липня 2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно № 73437148 від 17 жовтня 2014 року у боржника немає речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до відповіді УДМС України в Тернопільській області від 31 липня 2014 року боржник паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований.

07 грудня 2014 року виходом державного виконавця за адресою боржника: м. Тернопіль, вул. Лозовецька, 3/57 встановлено, що за даною адресою майна боржника, на яке можна звернути стягнення, не виявлено.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів боржник ОСОБА_3 на даний час заборгованості згідно вищевказаного виконавчого документа не сплатив.

03 листопада 2014 року в Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції надійшла відповідь Відділу РАЦС ТМУЮ про наявність актового запису про шлюб гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Згідно відповіді TOB «МБТІ в м. Тернополі» від 22 грудня 2014 року, за ОСОБА_8 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного державний виконавець просить суд вирішити питання про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно зі своєю дружиною ОСОБА_9, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій просив подання розглянути у його відсутності. Вимоги, викладені у ньому, підтримує.

Боржник ОСОБА_3, а також особа, права якої вирішуються в даній справі ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду подання повідомлялися належним чином, що не перешкоджає суду вирішувати подання у їх відсутності

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності вказаних вище учасників судового розгляду, без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подання, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.6 ст.52 Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 1 ст.379 ЦПК України передбачено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №43047829 щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10183/13-к від 15 квітня 2014 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 350 грн. витрат на відшкодування витрат на правову допомогу.

З вищенаведеного вбачається, що державний виконавець, в межах своїх повноважень, на виконання вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2013 року, в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_5 12000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 350 грн. витрат на відшкодування витрат на правову допомогу, звернувся з поданням до суду про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до ст.22 КЗпШС України, який діяв на час набуття нерухомого майна, майно, нажите подружжям під час перебування у шлюбі є спільною сумісною власністю. Аналогічне положення містить ст.60 СК України.

Відповідно до змісту ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна частики подружжя є рівними.

Майно, яким боржник ОСОБА_3 володіє спільно з ОСОБА_9 є нерухомим майном.

Законом (частини 2, 5, 6 ст.52, ст.63) встановлено порядок та черговість стягнення на кошти та інше майно боржника, відповідно до якого стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до наведених норм Закону звернення стягнення на належне боржникові нерухоме майно (частку у спільному майні) можливе лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем були вчинені усі передбачені Законом заходи для виявлення іншого майна боржника. Однак в процесі виконавчих дій не виявлено іншого майна боржника, крім нерухомого майна, яке є спільною власністю з ОСОБА_9, за рахунок якого можливо провести виконання виконавчого документа.

Водночас, ч.7 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Мінімальна заробітна плата на 2015 рік в Україні вcтановлюється Закoном України «Про Державний бюджет на 2015 рік» за поданням Кaбінeту Міністрів України. Згідно даного Закону мінімальний розмір заробітної плати на квітень 2015 року встановлений у розмірі 1218 грн.

Таким чином, сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, а саме 12350 грн. в незначній мірі перевищує розмір десяти мінімальних заробітних плат, а тому, з метою дотримання вимог співмірності заявлених у виконавчому документі вимог, суд відмовляє в задоволенні подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_1, погодженого начальником Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами. При цьому суд звертає увагу на те, що обовязок боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є солідарним, однак доказів того, що в останнього відсутнє майно чи кошти за рахунок яких можливе виконання по вказаному вище виконавчому документу державний виконавець не надав та в судовому засіданні таких не здобуто, що також є підставою для відмови в задоволенні подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст.209, 210, 293, 370, 379 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_1, погодженого начальником Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.Герчаківська