АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарях - Кутц А.В., Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_6ОСОБА_9 та відповідача ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_7 двадцяти трьох років, починаючи з 07.11.2014 року по 21.08.2018 року за умови продовження ОСОБА_7 навчання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства та перебуває на обліку у терапевта в зв'язку з тяжким захворюванням, а саме: бронхіальною астмою ІV ступеню тяжкого перебігу, що підтверджується наданою до справи довідкою. У зв'язку з даним захворюванням ОСОБА_7 щоденно приймає ліки, які коштують більше 500 грн. на місяць. Крім того, щомісячно ОСОБА_7 витрачає більше 400 грн. на проїзд до навчального закладу, 100 грн. на підручники, більше 1000 грн. на харчування, більше 400 грн. на оплату комунальних послуг, 800 грн. на одяг, загалом витрачає 3200 грн. на місяць. Дохід позивача складається з пенсії в сумі 1106,00 грн. на місяць та стипендії ОСОБА_7 в сумі 540 грн. на місяць. Даних коштів не вистачає для забезпечення нормальних умов проживання, харчування та навчання ОСОБА_7. Натомість ОСОБА_3 має в користуванні на умовах оренди рибогосподарський водний об'єкт та займається веденням особистого селянського господарства, що приносить йому стабільний та значний дохід кожного місяця. В судовому засіданні ОСОБА_3 було визнано той факт, що за останні два роки ним було придбано чотири велосипеди, надано на лікування тещі грошові кошти в сумі 2000 грн., а також те, що йому на праві власності належить автомобіль Камаз, державний номер НОМЕР_1, що свідчить про наявність у відповідача грошових коштів, які він витрачає на власні потреби. Проте, судом 1-ї інстанції не взято до уваги даних обставин справи та ухвалено необґрунтоване рішення.

ОСОБА_3 також, не погоджуючись з рішенням суду 1-ї інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду 1-ї інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на даний час на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Згідно податкової декларації за 2013 рік його чистий дохід склав 12500 грн., що в місячному еквіваленті дорівнює близько 1000 грн., тобто 250 грн. в місяць на кожного члена сім'ї. Якщо ж він сплачуватиме аліменти, ще й на повнолітнього сина ОСОБА_7 в сумі 400 грн., то на кожного члена його сім'ї припадатиме по 200 грн., що є порушенням положень Конвенції «Про права дитини», оскільки обмежить його можливості по соціальному забезпеченню малолітніх дітей, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Судом 1-ї інстанції також не взято до уваги сукупний дохід, який отримує ОСОБА_7 щомісячно, а саме: пенсію по інвалідності в сумі 1000 грн. на місяць та стипендію в сумі 500 грн. на місяць. Тобто, сукупний місячний дохід ОСОБА_7 перевищує його сукупний дохід. Також, судом 1-ї інстанції ухвалено рішення з умовою, що прямо суперечить положенням ст.215 ЦПК України, та стягнуто судові витрати непропорційно до задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_9 повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити. Проти, доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 заперечувала, посилаючись на те, що вони є необгрутованими.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в судове засідання повторно не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_7.

25 травня 1999 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано. Син сторін залишився проживати з матір'ю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є студентом 4 курсу денної форми навчання по спеціальності «Організація перевезень та управління на автомобільному транспорті» Київського транспортно-економічного коледжу Національного транспортного університету. Термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року.

ОСОБА_7 ніде не працює, навчається на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, а тому ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про стягнення з його батька ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2013 року.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_6 та, стягуючи з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, суд 1-ї інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 є повнолітнім, але на даний час продовжує навчання, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, а тому позовні вимоги в даній частині є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15.05.2006 р. судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом достовірно встановлено, сторонами не заперечується, що на даний час ОСОБА_7 не працює у зв'язку з навчанням на денній формі по спеціальності «Організація перевезень та управління на автомобільному транспорті» Київського транспортно-економічного коледжу Національного транспортного університету.

Батько ОСОБА_7ОСОБА_3 є самозайнятою особою та отримує дохід від ведення особистого селянського господарства, має на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу.

Враховуючи в сукупності дані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що ОСОБА_3 має в користуванні на умовах оренди рибогосподарський водний об'єкт, що приносить йому стабільний та значний дохід кожного місяця, а тому він може сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, колегія суддів вважає необгрутованими, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні суду 1-ї інстанції, ні суду апеляційної інстанції апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 отримує стабільний та значний дохід кожного місяця від користування на умовах оренди рибогосподарським водним об'єктом.

Не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та досліджених в судовому засіданні доказах і доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано сукупний дохід, який отримує ОСОБА_7 щомісячно, а саме: пенсію по інвалідності в сумі 1000 грн. на місяць та стипендію в сумі 500 грн. на місяць, що перевищує сукупних дохід відповідача, оскільки з дослідженої судом довідки Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі міста Києва та довідки Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_7 пенсії по інвалідності не отримує. З довідки Київського транспортно-економічного коледжу Національного транспортного університету вбачається, що ОСОБА_7 отримує щомісячно стипендію в розмірі 550,00 грн., а тому підстав вважати, що сукупний місячний дохід ОСОБА_7 перевищує сукупний дохід відповідача, немає.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що сплата аліментів, ще й на повнолітнього сина ОСОБА_7 в сумі 400 грн., призведе до порушення положень Конвенції «Про права дитини», оскільки обмежить його можливості по соціальному забезпеченню малолітніх дітей, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.

З досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_7 не працює у зв'язку з навчанням на денній формі, хворіє бронхіальною астмою ІV ступеню тяжкого перебігу, його місячний дохід від отриманої стипендії становить 550,00 грн., а тому потребує матеріальної допомоги батька ОСОБА_3 на період свого навчання.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його чистий річний дохід складає лише 12500 грн., що в місячному еквіваленті дорівнює близько 1000 грн., тобто 250 грн. в місяць на кожного члена сім'ї, оскільки ОСОБА_3 на підтвердження своїх доходів надав податкові декларації за 2011 рік, за 2012 рік, за 2013 рік, проте не надав будь яких доказів про отримані ним доходи у 2014 році.

Доводи апелянтів про те, що суд 1-ї інстанції фактично не вдавався до оцінки доказів у даній справі та не здійснював аналізу фактичних обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд 1-ї інстанції дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Поряд з цим, ухваливши правильне по суті рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, суд 1-ї інстанції ухвалив рішення під умовою про стягнення аліментів до досягнення ОСОБА_7 двадцяти трьох років, за умови продовження ним навчання, що ст.ст. 214, 316 ЦПК України не передбачено.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_7 двадцяти трьох років, починаючи з 07.11.2014 року по 21.08.2018 року за умови продовження ОСОБА_7 навчання необхідно змінити, стягнувши з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно з 07.11.2014 року до припинення навчання у Київському транспортно-економічному коледжі Національного транспортного університету 30.06.2015 року.

Керуючись ст.ст. 182, 199,200 СК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_9 відхилити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліментів на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_7 двадцяти трьох років, починаючи з 07.11.2014 року по 21.08.2018 року за умови продовження ОСОБА_7 навчання змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно з 07.11.2014 року до припинення навчання у Київському транспортно-економічному коледжі Національного транспортного університету 30.06.2015 року.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: