АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2202/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 20 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором купівлі продажу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 03 листопада 2013 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_6 було укладено в письмовій формі договір купівлі-продажу торгівельного обладнання.

ОСОБА_7 в порядку та на умовах, визначених договором, зобов'язалася передати у власність ОСОБА_6 торгівельне обладнання за ціною 25 000,00 грн., а останній зобов'язався прийняти такий товар та оплатити його в повному обсязі на момент підписання договору суборенди в ТЦ «Даринок» (місце ОБР-33).

03 листопада 2014 року між сторонами було підписано акти приймання передачі товару № 1, №2, №3, однак після їх підписання відповідач так і не сплати вартість товару, що обумовлена умовами договору.

Неодноразово позивачка намагалась отримати від відповідача грошові кошти, що підлягали передачі за договором, але останній відповідає лише обіцянками сплатити їх.

Просила суд стягнути з ОСОБА_6 на її користь грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4 951,53 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 764,38 грн.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму боргу за договором купівлі-продажу торгівельного обладнання від 03.11.2013 року з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми станом на 10.11.2014 року в загальному розмірі 11 057 гривень 73 коп., в іншій частині позову відмовити. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати на сплату судового збору в сумі 110 гривень 58 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Також вказує, що судом першої інстанції були неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу торгівельного обладнання.

Згідно з п. 1 договору ОСОБА_7 в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язалася передати у власність ОСОБА_6 торгівельне обладнання за ціною 25 000,00 грн., а останній зобов'язався прийняти такий товар та оплатити його в повному обсязі на момент підписання договору суборенди в ТЦ «Даринок» (місце ОБР-33). Відповідно до п. 2 Договору продавець взяв на себе зобов»язання передати товар Покупцеві під час підписання цього Договору, а покупець взяв на себе зобов»язання прийняти товар та сплатити передбачену цим Договором ціну одночасно з отриманням товару від Продавця.

П. 4 договору купівлі продажу визначено, що витрати, пов'язані із укладенням цього договору, несе покупець в сумі 3 300,00 грн. Покупець в день складання договору передає продавцю всю суму витрат.

Згідно актів приймання - передачі №1, №2, №3, ОСОБА_7 передала, а ОСОБА_6 прийняв зазначений у актах товар загальною вартістю 25 000,00 грн.

Відповідно до розписок ОСОБА_7 на виконання умов договору купівлі-продажу ОСОБА_6 були передані ОСОБА_7 грошові кошти, а саме: 4 300,00 грн. згідно розписки від 03.11.2013 року; 5 000,00 грн. згідно розписки від 14.11.2013 року; 10 000,00 грн. згідно розписки від 31.12.2013. Всього на суму 19 300,00 грн. А тому, різниця між сумою за умовами договором і сплаченою сумою становить - 9 000,00 грн.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 частково здійснив оплату за договором купівлі продажу, а прострочив виконання свого обов'язку з оплати товару лише в сумі 9 000,00 грн. починаючи з 04.11.2013 року. Суд вірно здійснив розрахунок нарахування індексу інфляції та 3% річних та зазначив період нарахування, як наслідок чого дійшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_6 11 057,73 грн. загальної суми боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ч. 1 ст. 612 ЦПК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов»язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що посилання ОСОБА_6 в його апеляційній скарзі на те, що його розписка від 14.11.2013 року була в дійсності угодою сторін про зміну ціни договору і розстрочку оплати товару, на яку ОСОБА_7 погодилася, є такими, що не підтверджуються матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення боргу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :