Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Яблонській Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

22.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2Г, ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 18.09.2013 року помер її батько - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 7,37 Га, що знаходиться на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №06416563, який зареєстрований за №0059 від 20 березня 2002 року. Вона є спадкоємницею за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_5, померлого 18.09.2013 року. Факт родинних відносин між нею та померлим батьком підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про одруження. Крім неї, є інші спадкоємці за законом спадкового майна, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідачі по справі. Померлий ОСОБА_5 доводився їй та відповідачу ОСОБА_2 - батьком, а відповідачу ОСОБА_3 - дідом. Однак прийняти спадщину, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_5, вона не може, так як минув встановлений законодавством України строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька вона пропустила з поважної причини, а саме: правова неусвідомленість, так як вважала, що спадщину після смерті вона може оформити після спливу шести місяців з дня смерті ОСОБА_5, однак помилялася та крім того, після смерті батька вона користується спадщиною, у неї на руках знаходяться правоустановчі документи на спадкове майно, а саме Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №064165 від 20 березня 2002 року. Крім того, вона є особою похилого віку, пересувається за допомогою милиці, дуже часто хворіє, перебуває на обліку у Балківській амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ «Василівський центр ПМСД» Василівської районної ради Запорізької області, майже всі шість місяців після смерті батька прохворіла, пролежала вдома на ліжку. Вважає, що встановлений законом шестимісячний строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 вона пропустила з поважної причини, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить надати їй додатковий шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.09.2013 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві та в судовому засіданні додатково пояснила, що приймати спадщину після смерті батька ОСОБА_5 вона не бажала, оскільки вважала, що спадщина перейде до брата ОСОБА_2, так як він проживав разом з батьком, доглядав його та після смерті, займався його похованням. Вона надала братові всі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка належала батьку. Про необхідність звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті батька, вона не знала. Після спливу цього строку в подальшому зясувалося, що на спадщину після смерті батька ОСОБА_5, крім її брата, претендує і онука померлого ОСОБА_3 та з метою зменшення частки спадщини ОСОБА_3 та заради справедливості з врівноваженням часток спадщини після смерті батька вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить заявлені уточнені позовні вимоги задовольнити та надати їй додатковий шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.09.2013 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує, суду пояснив, що після смерті батька ОСОБА_5 спадкову масу складає земельна ділянка площею 7,37 Га, правовстановлюючі документи на яку знаходяться у нього та на даний час вказана земельна ділянка здана ним в оренду. Його сестра ОСОБА_1 знала про необхідність подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька, проте не бажала приймати спадщину, пояснюючи тим, що бажає, щоб все спадкове майно перейшло у користування до нього. В останній день шестимісячного строку після смерті батька він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просить позов ОСОБА_1 задовольнити за викладеними в уточненій позовній заяві підставами.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала у повному обсязі, проти задоволення позову заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважає позовні вимоги безпідставними, належними доказами в судовому засіданні не доведеними та які базуються лише на припущеннях, вважає, що поважні причини пропуску позивачкою строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 відсутні. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Третя особа: приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, самостійних вимог щодо предмету спору не заявлено.

Вислухавши в судовому засіданні позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно положень ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦК України кожна особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

В судовому засіданні встановлено, що 18.09.2013 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області від 20.09.2013 року, за актовим записом № 73, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4).

Спадщина, відповідно до положень ст.1220 ЦК України, відкрилася в день смерті спадкодавця.

Ступінь родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого в графі батько зазначений «Лысенко Григорий Никитович» (рос.) та свідоцтвом про одруження 25.09.1971 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, після реєстрації якого прізвище дружини присвоєно Денисенко, копії вказаних свідоцтв містяться в матеріалах справи (а.с.5,6).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 7,37 га, яка знаходиться на території Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області, цільовим призначенням є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №064165, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0059 від 20.03.2002 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована з 14.02.1983 року за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Балки вул.Нова, буд.80, що вбачається з даних її паспорту, копія якого є в матеріалах справи (а.с.3).

Оскільки позивачка ОСОБА_1 постійно не проживала зі спадкодавцем на момент його смерті, відповідно до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України, вона мала подати заяву нотаріусу про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця, тобто по 18 березня 2014 року включно. Подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцями є їх правом, а не обовязком.

Позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.09.2013 року.

Відповідач ОСОБА_3В є спадкоємицею першої черги за законом за правом представлення згідно ст.1266 ЦК України, а саме: її батько ОСОБА_8 помер 08 квітня 2001 року, тобто раніше спадкодавця його батька ОСОБА_5, що вбачається зі змісту судових рішень, зокрема: рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2015року, ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 року.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2015 року, яке набрало законної сили, відповідачці ОСОБА_3 визначений додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті діда ОСОБА_5, який помер 18 вересня 2013 року.

З матеріалів спадкової справи № 9/2014, заведеної приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 вбачається, що після смерті ОСОБА_5, який помер 18.09.2013 року, із заявою про прийняття спадщини за законом звертався 17.03.2014 року син спадкодавця - ОСОБА_2 та 08.05.2015 року зверталася онука спадкодавця - ОСОБА_3 (а.с.31-33).

Тобто, крім позивачки ОСОБА_1, спадкоємцями першої черги за законом є також - ОСОБА_2 син померлого, який прийняв спадщину та ОСОБА_3 - онука померлого, яка прийняла спадщину. З матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 видно, що ні у встановлений законом строк, ані після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини із заявою про прийняття нею спадщини позивачка ОСОБА_1 до нотаріуса не зверталась, постанова нотаріуса про відмову у прийнятті заяви або у видачі їй свідоцтва про право на спадщину відсутня.

Судом зясовано, що спадкодавець ОСОБА_5 помер 18 вересня 2013 року, а отже кінцевим днем для подання заяви про згоду на прийняття спадщини є 18 березня 2014 року.

ОСОБА_1 у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, позивачка ОСОБА_1 була обізнана про смерть батька ОСОБА_5, була присутня на його похоронах, проте у встановлені законодавством строки звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 вона наміру не мала, посилаючись на те, що вважала спадкове майно у спадщину отримає її брат ОСОБА_2, на що була згодна. З позовом про встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини звернулася лише після того як дізналася, що на спадщину претендує і онука померлого - ОСОБА_3

На теперішній час у позивачки ОСОБА_1 виникла необхідність в оформленні спадщини після смерті батька, а оскільки до нотаріальної контори позивачка із заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернулася, пропустила тим самим строк для прийняття спадщини, посилаючись на наявність хвороб, юридичну необізнаність та вважаючи при цьому, що фактично прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5, маючи на руках правовстановлюючі документи на спадкове майно, при цьому пропустила встановлений Законом строк, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх цивільних прав та інтересів.

ОСОБА_1 на обгрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 через юридичну необізнаність та через хворобу.

На підтвердження поважності причин пропуску строку прийняття спадщини, а саме хвороби, із-за якої позивачка вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, позивач ОСОБА_1 надала суду довідку Балківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КЗ «Василівський центр ПМСД» Василівської районної ради Запорізької області від 22.06.2015 року про те, що вона перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба, артроз колінних суглобів, варікозна хвороба (а.с.35).

Згідно ст.41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Отже, заявник мав змогу за місцем свого проживання у нотаріуса скласти заяву про прийняття спадщини та поштою чи у інший спосіб направити завірену нотаріусом відповідну заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

В такому разі, доводи позивачки щодо труднощів для подання заяви про прийняття спадщини не є виправданими.

Прийняття спадщини це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права та його цивільне право.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК).

Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна.

Натомість, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК).

У п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищевикладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори позивач пов'язує з хворобою. При цьому позивачка посилається на медичну довідку, видану Балківською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КЗ «Василівський центр ПМСД» Василівської районної ради Запорізької області від 22.06.2015 року.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

За приписами п.2.1 глави 10 ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язана на засадах змагальності переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Суд дійшов висновку, що позивач, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які зобов'язують її на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та допустимими доказами, таких доказів не надала. При розгляді справи не встановлено причин, які перешкоджали позивачу звернутися з заявою про прийняття спадщини.

Слід звернути увагу, що з дня смерті спадкодавця ОСОБА_5 та подання позивачкою ОСОБА_1 зазначеного позову у травні 2015 року минуло 1 рік 8 місяців, вказані позивачем підстави для задоволення позову не можуть бути визнані такими, що пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про неможливість подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з захворюванням, суд оцінює критично, оскільки будь-яких доказів перебування позивача на тривалому лікуванні у період з 18.09.2013 року по 18.03.2014 року ОСОБА_1 не надала. Причин, які б непереборно перешкоджали їй в разі потреби подати нотаріусу вказану заяву в строк до 18.03.2014 року або направити заяву про прийняття спадщини поштою та дотриматися вимог Закону про строк і порядок прийняття спадщини, судом не встановлено. Позивачкою ОСОБА_1 не наведено таких обставин, які робили своєчасне звернення її для прийняття спадщини померлого ОСОБА_5 неможливим або важким, неприйняття нею спадщини з необережності (юридичної необізнаності), відсутності коштів для консультації з юристами, не є підставою для продовження їй строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України. Позивач не скористалася правом на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5М, перешкод для вчинення дії з прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, підставою для відмови у задоволені позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини особі, яка пропустила встановлений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини може бути її заява про відмову від права на спадщину, або відсутність поважних (обєктивних) причин у пропуску строку для прийняття спадщини.

За правовою позицією Верховного Суду України, прийнятого Судовою палатою у цивільних справах при розгляді справи № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Проте, з наданих позивачем ОСОБА_1Г документів про стан її здоровя, не встановлено наявності поважних причин, з яких в період з 18 вересня 2013 року по 18 березня 2014 року позивачка не мала змогу з обєктивних причин звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, відсутні підтвердження про те, що у вказаний період позивачка перебувала на лікуванні чи стаціонарному, чи амбулаторному, мала певну групу інвалідності, що позбавляло останню вчинити ці дії.

Виражених гострих проявів розпалу хвороби (її рецидивів), несприятливих факторів захворювання після лікування, які б мали несприятливий вплив на організм заявника, не встановлено.

До кінцевого строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (18.03.2014 року), на лікуванні (стаціонарному чи амбулаторному) позивачка ОСОБА_1 не перебувала.

Як висновок, позивачка ОСОБА_1 не мала у той час обєктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, викликаних хворобою.

Крім того, для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини не потрібні значні матеріальні витрати, фізичні зусилля чи великий період часу, достатньо було направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини навіть поштою, не відвідуючи нотаріальної контори. Будь-яких дій у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, позивачкою вчинено не було та як зазначено останньою в судовому засіданні, наміру приймати спадщину та звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 вона не мала, фактично спадщину не приймала, спадковим майном вона не користується, правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у відповідача ОСОБА_2, який фактично користується земельною ділянкою. Жодних безспірних належних та допустимих доказів наявності поважних причин пропуску позивачем ОСОБА_1 строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 позивачем в судовому засіданні не надано та в суді не доведено. Не вчинення передбачених законом дій позивачем неподання ним своєчасно заяви про прийняття спадщини після смерті батька нотаріусу, відсутність поважних причини пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини має своїм наслідком припинення для позивача його цивільного права на спадщину. Підстав для задоволення позову суд не вбачає, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд вважає необхідним відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3,11, 12, 15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1266, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_10