_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-2815/11
Провадження № 6/520/527/15
УХВАЛА

10.09.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання головного державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2015 року головний державний виконавець звернувся до суду з поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити громадянину України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборонити перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 2-2815/11, який виданий Київським районним судом м. Одеси 02.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» грошової суми у розмірі 16079, 73 гривень.

В своєму поданні посилається на те, що на примусовому виконанні в Першому Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2815/11 від 02.04.2012 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» грошової суми у розмірі 16079, 73 гривень.

Державний виконавець стверджує, що станом на теперішній час рішення суду не виконується. Вказане і стало підставою, для звернення до суду з даним поданням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Сторони по справі про час, дату та місце розгляду подання сповіщались належним чином. Клопотань та заяв про відкладання розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-2815/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20.12.2007 року у розмірі 15801, 71 гривень, судовий збір у розмірі 158, 02 гривні та витрати на ІТЗ у сумі 120 гривень.

Вказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а отже, набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.

02.04.2012 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-2815/11 про примусове виконання вищевказаного рішення суду.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

07.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 42490806, копію якої із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного боржникам шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

Так в ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, а саме автомобіль MERSEDES BENZ VITO 1997 року випуску, державний номер ВН 6166ВО та автомобіль Opel Sintra 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2, які постановою державного виконавця від 03.10.2014 року оголошені у розшук.

Крім того, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 зареєстроване нерухоме майно, яке складається з: земельної ділянки, яка розташована за адресою: Полтавська область, Машівський район, с/рада Дмитрівська та трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суд не може встановити, чи виконувались державним виконавцем взагалі які-небудь дії з виконання рішення суду, окрім звернення із поданням про заборону виїзду за кордон та чи ухилявся боржник від добровільного виконання рішення суду.

Більш того при вирішенні даного питання суд враховує той факт, що право громадян України на пересування є конституційним правом (ст. 33 Конституції України), тому обмеження такого права може бути передбачено тільки Законами України.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вiд 21.01.1994 року № 3857-XII громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Разом із тим, в сенсі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також при вирішенні даного питання суд керується узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Виходячи зі змісту подання, а також відсутності у матеріалах справи документів, які могли б підтвердити злісне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст.377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволені подання Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України - відмовити в повному обсязі.

Копію ухвали невідкладно направити до Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для відома.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.