АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В..

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: представника позивача - Бордюга С.Д.

відповідача: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (ПАТ КБ " ПриватБанк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що, відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 16.05.2008 року останній отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно вказаного договору відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов'язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених Кредитним договором.

Зазначають, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, порушив графік повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку з чим утворилася значна заборгованість, а тому прохали стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 14222,62 грн. за кредитним договором №б/н від 16.05.2008 року та судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2014 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6874,16 грн. за кредитним договором № б/н від 16.05.2008 року та судові витрати у розмірі 229,40 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням не погодився відповідач, який подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що місцевий суд не встановив строку дії платіжної картки, не було перевірено чи видавалася нова картка та належним чином не перевірялася наявність підстав для застосування строків позовної давності.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача не погоджувався з її доводами, повністю заперечував та просив відмовити в задоволенні скарги, а рішення місцевого суду залишити без змін. Вказував, що, відповідно до даного кредитного договору. відповідачу було надано не поновлюваний кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн. на віртуальну картку строком дії до січня 2012 року, отже. позовна заява подана в межах трирічного терміну позовної давності.

У судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримав та прохав її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав, прохав її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи 16.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг (далі - Кредитний договір), який, згідно Заяви Позичальника, складався з даної заяви та Пам»ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів (а.с.14-19).

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також, відповідач зобов'язався сплачувати комісію, а у разі порушення строків платежів - штраф.

Враховуючи те, що Умови та Правила надання банківських послуг встановлені банком у стандартній формі, вони не потребували підписання їх ОСОБА_3, а тому, підписавши заяву про надання кредиту відповідач автоматично приєднався до стандартної форми Умов та Правил (далі-Умови).

Відповідно до п.6.5 Умов Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

З матеріалів справи вбачається, що, згідно розрахунку заборгованості відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитом не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 14.11.2013 року становила 14222,62грн. (а.с.6-13 ) та складалася з наступного:

· 1426, 81 грн. - заборгованість за кредитом;

· 5447,35 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

· 6195,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

· 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина);

· 653,46 грн. - штраф ( процентна складова).

·

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив із того, що позивачем було пропущено спеціальний строк позовної давності щодо стягнення штрафів та комісії в один рік. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів, то суд вважав, що дані позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки позовна давність в три роки не пропущена.

Такі висновки суду відповідають наявним у справі доказам та вимогам Закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом п.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг Банк відкриває Клієнту картрахунки, видає карти, їх вид і строк дії визначені у заяві та у Пам»ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є відкриття рахунка, вказаного в розділі «Відмітки банку» заяви.

За пунктами 6.5, 6.9, 8.6. Умов Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсоткам за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

У разі виникнення заборгованості Держатель по Картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову.

Згідно п.5.2. Умов у випадках порушення Держателем умов даного Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній Банком частині.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Пунктом 9.12 Умов визначено, що договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання і якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Поряд із встановленням порядку пролонгації строку дії договору (п.9.12. розділ 9 Умов і Правил надання банківських послуг) сторони встановили порядок і строки виконання боржником зобов'язань.

Так, згідно пп.5.3.,5.4 Правил користування платіжною карткою, строк та порядок погашення по Кредиту (Кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з установленим Мінімальним обов'язковим платежем приведено в Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною Договору. Платіж включає в себе плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами та частину заборгованості за Кредитом.

Частинами 1,4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦКУ).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України у постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 - позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У відповідності до пунктів 3.1.1., 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на платіжній карті (поле MONTH).

Таким чином, згідно Правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦКУ) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦКУ), а не закінченням строку дії договору (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України).

Згідно виписки з програмного комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк» строк дії картки закінчується в січні 2012 року (а.с.77, 101).

В апеляційній скарзі відповідач просив застосувати строк позовної давності та вказував, що останній платіж ним було здійснено у травні 2009 року, проте жодних доказів цього надано не було.

Таким чином, позовна давність у даному випадку повинна обчислюватися зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Відтак, право на звернення до суду з відповідним позовом виникло у позивача із січня 2012 року, і таким правом він скористався 25.11.2013 року, в межах строку позовної давності.

Виходячи з вище викладеного, позивачем не було пропущено трирічного строку позовної давності до основної вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1426,81 грн. та по процентах у сумі 5447,35.

Згідно п.8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.17).

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК підчас розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не оскаржував рішення місцевого суду не оскаржував, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в частині пропуску строку позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) без змін.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що картка видавалася в 2008 році строком на один рік, тобто до 2009 року, не була пролонгована, після чого була вилучена та знищена працівником банку, нова картка не видавалася не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження цього апелянтом не було надано жодних доказів.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - відхилити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 березня 2014 року, - залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Л.І. Пилипчук

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун