АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 - ц/796/2286 /2015р. Головуючий у І інстанції Юзькова О.Л.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Антоненко Н.О.,Слюсар Т.А.

За участі секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2010 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра"( далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовувало тим, що 25 грудня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 38/113/07-ф , за умовами якого останній отримав споживчий кредит у розмірі 11 700 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.7 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2010 року. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язувався вносити щомісячні платежі на погашення тіла кредиту , відсотки, та штрафні санкції, а також інші витрати згідно з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим на 09.12.2009 року виникла заборгованість у сумі 19 588, 40 грн., позивач просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" суму у розмірі 19 588 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" судові витрати : судовий збір у сумі 121 грн. 85 коп., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. 00 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову ВАТ КБ "Надра" про стягнення заборгованості, оскільки порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник ВАТ " КБ " Надра " належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, викладених у ній , перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Положенням ст.1054 ЦК України передбачено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положенням ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 грудня 2007 року між ВАТ КБ"Надра" ( далі - Банк) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 38/113/07-Ф (далі - Договір) , за умовам якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти на споживчі цілі у сумі 11 700,00 грн. в порядку і на умовах визначених цим договором, із відсотковою ставкою 2,7 % на місяць, строком до 24 грудня 2010 року ( п. 1.1., п. 1.2, п. 1.3., п.п.1.3.1., п.1.3.2., п. 1.4. Договору) ( а.с. 8-9).

Відповідно до п. 2.3.1. Договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесення готівкових коштів на поточний рахунок № 79071644 у порядку, передбаченому п. 2.3.2. цього Договору , шляхом сплати мінімально необхідного платежу , розмір якого складає 503, 67 грн..

Згідно п. 3.2.3. Договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не внесе черговий платіж у термін, визначений п. 2.3.2. цього договору.

16 грудня 2009 року Банк направив ОСОБА_1 вимогу про погашення протягом 7 днів з моменту отримання повідомлення простроченої заборгованості, яка на 09 грудня 2009 року складає 19 588, 40 грн., з яких:

заборгованість по кредиту - 11 298, 36 грн. ( в т. ч. прострочені платежі по кредиту-4 908, 13 грн.);

заборгованість по відсотках - 5 736, 13 грн.;

нараховані відсотки - 305, 06 грн.;

донараховані відсотки - 81, 35 грн.;

штраф згідно п.п. 4.2. договору - 570,00 грн.;

нарахована пеня - 1 597, 50 грн.( а.с. 2 ). ( а.с. 11).

Проте ці вимоги Банку не були виконані відповідачем.

Установивши, що ОСОБА_1 було допущено порушення графіку повернення кредиту та сплати процентів, у зв'язку із чим у Банка виникло право вимагати дострокове повернення кредиту , нарахованих процентів, пені в порядку , установленому кредитним договором, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам закону та обставинам справи, а тому підстав до скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню Кредиту, визначеного у п. 2.3.2. цього договору більш ніж 2 дні позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка , що обчислюється у відсотка від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання( ч.3 ст. 549 ЦК України ).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З наданого представником позивача розрахунку випливає, що позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки, яка передбачена п.4.1 Договору за період з 09.12.2008 по 08.12.2009 року в сумі 1 597,50 грн.

У апеляційній скарзі відповідач посилався на те , що суд при ухваленні рішення не звернув увагу на те , що вимоги позивача про стягнення пені подані за спливом позовної давності, а тому просив застосувати судом апеляційної інстанції позовну давність , оскільки відповідач не був повідомлений про час та місце розгляду справи , а тому не мав змоги подати суду першої інстанції таку заяву.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині , колегією суддів встановлено , що в матеріалах справи відсутні дані про отримання відповідачем судової повістки на 09 квітня 2010 року та направлення відповідачу судових повісток на 15 червня 2010року , 12 жовтня 2010 року та 17.12.2010 року та їх отримання, а тому колегія суддів вважає можливим за таких обставин, застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення штрафу за п. 4.2 Договору і стягнути штраф за один рік до дня пред'явлення позову , тобто в сумі 360 грн.

У зв'язку з чим рішення суду в цій частині необхідно змінити , зменшивши суму штрафу з 570,00 грн. до 360,00 грн. і відповідно загальну суму , що підлягає стягненню з 19 588, 40 грн. до 19 228, 40 грн.

Що ж до вимог позивача про стягнення пені за період з 09.12.2008 року по 08.12.2009 року , то ці вимоги заявлені в межах одного року до дня пред'явлення позову, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими в цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що позивачем не доведена суму боргу , так як відповідач виконав умови Договору та сплатив заборгованість за кредитом , не можуть бути взяті до уваги ,оскільки відповідач не надав суду апеляційної інстанції доказів в підтвердження виконання умов кредитного договору та погашення кредиту , а відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимоги і заперечень.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо подвійного нарахування позивачем відсотків, оскільки такого з наданого позивачем розрахунку не вбачається.

Так , позивач просив стягнути заборгованість по кредиту в сумі 11 298,36 грн. , із яких:

прострочені платежі по кредиту ( за період з 19.04.2008 року по 08.12.2009 року ) в сумі 4 908,13 грн.;

заборгованість по процентах за період 01.04.2008 по 08.12.2009 року - 5 736,13 грн.;

нараховані проценти за період з 01.11.2009 - по 30.11.2009 року - 305,06 грн. та з 01.12.2009 року по 08.12.2009 року - 81,35 грн.( а.с. 7 ) .

Керуючись ст.ст.303,304,307,309, 316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2010 року змінити, зменшивши суму заборгованості з 19 588, 40 грн. до 19 228, 40 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: