АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/5614/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/191/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козак І. О., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будова захід»

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Будова Захід» /надалі Товариство/

про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та коштів за відрядження,-

ВСТАНОВИЛА:

10.04.14 ОСОБА_1 звернувся із вимогами до Товариства про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та коштів за відрядження. Просив стягнути з відповідача 2164,56 грн. заборгованості по заробітній платі за період з січня по березень 2014 року, 3657,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, а також - 8922,00 грн., як кошти за відрядження за період із вересня по листопад 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що працював у відповідача із 26.11.12 до 06.03.14 на посаді майстра та був звільнений за угодою сторін. Товариство було зобов'язане провести розрахунок у день звільнення, однак на неодноразові звернення, добровільно провести виплату не бажало.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.11.14 позов задоволено. Стягнуто із Товариства на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 2164,56 грн., 3657,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 8922,00 грн. коштів за відрядження. Стягнуто із Товариства в користь держави 243,60 грн. судового збору.

Не погодившись із вище зазначеним рішенням, Товариство звернулось зі скаргою, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права просить його скасувати, та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Порушення вбачає в тому, що суд прийшов до невірних висновків, неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а саме: те, що на час роботи працівником було допущено недостачу й тому останній ніс повну матеріальну відповідальність. Зазначає, що судом не взято до уваги того факту, що збитки, спричинені позивачем Товариству, становлять суму, яка перевищує розмір невиплачених коштів працівнику при звільненні.

У суді представник Товариства частково підтримала скаргу, а саме: щодо заборгованості по заробітній платі та відшкодуванню середнього заробітку за час затримки виплат - не підтримала. А щодо стягнення коштів за відрядження, то підтримала частково, зазначивши, що судом першої інстанції не взято до уваги відомості про виплату позивачу коштів за відрядження у розмірі 2000,00 грн. за листопад місяць 2013 року, що підтверджується видатковою накладною від 27.11.13.

Також, просила зменшити суму стягнення по заборгованості на 2300,00 грн., так як Товариство на час розгляду спору апеляційною інстанцією повернуло позивачу дві панелі ПК 47 15 8Т вартістю 2300,00 грн.

Тому, просить рішення змінити, зменшивши суму стягнення в ОСОБА_1 на 4300,00 грн.

Позивач скаргу не визнав й погодився із позицією представника відповідача щодо зміни рішення. Вказав, що дійсно отримав у Товаристві в якості відшкодування заборгованості по розрахункових дві панелі ПК 47.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що скарга частково підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що згідно наказу № 222-к від 26.11.12 ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду майстра ТОВ «Будова Захід».

06.03.14 наказом № 8-к від позивача звільнено з роботи за угодою сторін по ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлено трудову книжку і провести з ним розрахунки в строки, передбачені цим кодексом.

Як вбачається із відомостей про нарахування заробітної плати за січень-березень 2014 року нараховано заробітну плату в сумі 2164,56 грн.

Товариство вищевказаних коштів позивачу не виплатило при звільненні.

Відповідно до ч. І ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в стаття 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається' діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Як вбачається із матеріалів справи, час затримки заробітної плати позивачу становить 69 днів, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 3657,00 грн., із розрахунку : 2178 : 41 = 53,12, де 2178 грн. середня заробітна плата за останні два місяці роботи позивача, 41 - кількість фактично відпрацьованих днів за два останні місяці роботи, 53,12 - середньоденний розмір заробітної плати позивача; 53x69=3657.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 відповідачем не виплачено кошти за відрядження за період із вересня по листопад 2013 року, що підтверджено копіями наказів про відрядження по Товариству за №398-в від 02.09.2013 року; №411-в від 01.10.2013 року; №428-в від 01.11.2013 року в яких зазначено, що сума добових складає 2974,00 грн.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в користь позивача слід стягнути спірні кошти.

Однак, судом не враховано, що 27.11.13 відповідачем виплачено позивачу 2000,00 грн. відрядних коштів, що відомістю на виплату грошей за листопад 2013 року від 27.11.13 (а.с. 30).

Тому, рішення в цій частині слід змінити, зменшивши суму стягнення по відрядженнях на 2000,00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_1 просив зарахувати вартість з/б панелей марки ПК 47 15-8Т вартістю 2364,56 грн. в рахунок заборгованості по заробітній платі, що підтверджується його заявою.

Заборгованість по заробітній платі становить 2364,56 грн.

Із огляду на вищенаведене рішення суду слід змінити, зменшивши загальну суму стягнення заборгованості з Товариства в користь ОСОБА_1 на 4364,56 грн.

При цьому, апеляційною інстанцією враховувалося, що сторони спору взаємно погодилися на зміну рішення у зазначеному розмірі.

У решті рішення слід залишити без змін із огляду на те, що представник апелянта не підтримала скаргу.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будова захід» задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 листопада 2014 року змінити, зменшивши загальну суму стягнення заборгованості із товариства з обмеженою відповідальністю «Будова захід» в користь ОСОБА_1 на 4364,56 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скаргу.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович