АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/4458/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 640/1246/15-ц Попрас В.О.
Категорія: житлові Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Бровченка І.О.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області про зняття з реєстраційного обліку та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що на підставі Свідоцтва центру приватизації державного фонду, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради 01.02.1999 року за реєстраційним НОМЕР_1, він є власником квартири НОМЕР_2 в житловому будинку АДРЕСА_1.

Проте, на теперішній час у належній йому квартирі проживають його колишня дружина ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_5, які створюють для нього невиносні умови проживання та перешкоди у реалізації ним свого законного права на житло.

Посилаючись на вказані обставини, та з метою захисту його порушених прав як власника житла, позивач ОСОБА_2 просив суд на підставі ст.ст. 11, 12, 15, 16, 182, 317, 319, 321, 762 ЦК України, ст.ст. 150, 158, 162, 168, 169 ЖК УРСР:

- зобов'язати Київський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області зняти його доньку ОСОБА_4 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1;

- виселити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з належної йому квартири НОМЕР_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 в квартиру НОМЕР_3 житлового будинку АДРЕСА_2, яка належить останнім на праві спільної власності.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено виселити відповідачку ОСОБА_3 з квартири НОМЕР_2 в житловому будинку АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2

У задоволенні решти, заявлених позивачем ОСОБА_2 вимог судом першої інстанції відмовлено.

При цьому судом першої інстанції вирішено й питання судових витрат по справі, стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

06 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Харкова, який ухвалив зазначене вище судове рішення, з письмовою заявою про ухвалення судом по справі додаткового рішення, в якому зазначити соціальний та матеріальний статус позивача, дані про місце фактичної реєстрації ОСОБА_4 до 25.04.2007 року в квартирі НОМЕР_3 житлового будинку АДРЕСА_2, зазначити докази того, що ОСОБА_4 проживає в кімнаті площею 9,0 кв.м. в квартирі НОМЕР_2 житлового будинку АДРЕСА_1. Крім того, позивач ОСОБА_2 просив указати, з яких підстав суд послався на позов від 2010 року, який не розглядався в суді, та висновок опікунської ради щодо житлово-комунальних умов проживання ОСОБА_4, та чому суд залишив проживати останню в квартирі, де відсутні всі комунальні послуги.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про ухвалення по справі додаткового рішення відмовлено.

Не погодившись із таким процесуальним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати вищезазначену ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу щодо ініційованого ним питання.

В обґрунтування своєї скарги апелянт ОСОБА_2 посилається на безпідставну відмову суду першої інстанції ухвалити по справі додаткове рішення з наведених ним питань.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про ухвалення по справі додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що в даному випадку відсутні передбачені ч. 1 ст. 220 ЦПК України підстави для такої процесуальної дії.

Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду, оскільки цей висновок є правильним і таким, що ґрунтується на законі.

За загальним правилом цивільного судочинства рішення суду повинно бути повним, тобто містити відповіді суду на всі заявлені вимоги, а також розв'язувати всі інші, в тому числі, процесуальні питання.

Неповнота чи невизначеність доводів суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань є правовою підставою для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цьог8о Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначений перелік підстав для ухвалення судом додаткового рішення визначений на законодавчому рівні, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з рішення Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року, ухваленого по справі, це судове рішення містить вичерпні висновки з приводу всіх позовних вимог, заявлених позивачем ОСОБА_2

При цьому судом першої інстанції вирішено й питання судових витрат по справі.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про ухвалення по справі додаткового рішення, а тому законні підстави для скасування оскаржуваної останнім ухвали суду першої інстанції у даному випадку відсутні.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: