УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Львівгаз», Львівського комунального підприємства «Затишне», третя особа - ОСОБА_7, про зобов'язання привести систему газопостачання до попереднього стану, зобов'язання вчинити певні дії, надання дозволу на вчинення дій за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та її сестра ОСОБА_7 є співвласниками квартири АДРЕСА_1

Зазначала, що кухня, ванна, вбиральня та коридор є приміщеннями спільного користування їхньої квартири та квартири НОМЕР_2, власником якої є ОСОБА_5

До виникнення спору квартири обігрівалися газовими пічками, а підігрів води здійснювався за допомогою газової колонки, що була розташована у ванній кімнаті спільного користування.

У кухні знаходилися дві газові плитки для приготування їжі.

Однак у 2007 році без її відома та згоди попереднього власника ОСОБА_5 провела реконструкцію газового обладнання, внаслідок якої у спільній кухні встановлено двохфункційний котел «Беретта» та ПГ-4 виключно для користування мешканців квартири НОМЕР_2.

ПАТ «Львівгаз» було прийнято в експлуатацію дане обладнання.

У результаті проведеної реконструкції її квартира залишилася без газопостачання та обігріву.

Враховуючи викладені обставини та те, що з приводу порушення своїх прав вона неодноразово зверталася до відповідачів, прокуратури та спеціалізованих установ, просила зобов'язати ОСОБА_5 та ПАТ «Львівгаз» за власний рахунок привести систему газопостачання квартир АДРЕСА_1 до попереднього стану, що існував до часу проведення реконструкції та встановлення окремої системи газопостачання шляхом її демонтажу, встановлення єдиного газового приладу для обігріву квартир та підігріву води, встановлення двох газових плит; зобов'язати ОСОБА_5, ЛКП «Затишне», ПАТ «Львівгаз» надати дозволи на погодження та підключення квартири АДРЕСА_1 до централізованої системи газопостачання будинку НОМЕР_1 згідно із розробленими та затвердженими технічними умовами, для забезпечення її квартири газопостачанням з метою обігріву квартири, підігріву води, приготування їжі; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» розробити та надати технічні умови на встановлення і облаштування в її квартирі системи газопостачання для обігріву квартири, підігріву води, встановлення газової плитки; надати дозвіл провести встановлення газових приладів та підключення її квартири до централізованої мережі газопостачання для забезпечення її квартири газопостачанням; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» проводити нарахування плати за споживання газу її квартирою та квартирою НОМЕР_2 пропорційно до їхніх площ.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення ст.ст. 317, 357, 358, 369 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик