Справа № 742/1090/15-ц Провадження № 22-ц/795/959/2015 Головуючий у I інстанції: Зарічна Л. А.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

19 травня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Мамонової О.Є., Зінченко С.П.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: представника позивача Рожка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № CNPRGK00320005 від 03 березня 2007 року в розмірі 49351,78 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 777784 грн. 05 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" судові витрати по справі в розмірі 1827 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" судові витрати по справі в розмірі 1827 грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити щодо часткового стягнення неустойки та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем було надано достатньо належних доказів, які підтверджують законність нарахування розміру неустойки (пені) за кредитним договором, що підлягає стягненню, зокрема апелянт посилається на наданий банком чіткий розрахунок заборгованості за договором кредиту.

Апелянт зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про можливість зменшення розміру нарахованої пені, необґрунтовано застосував ч. 3 ст. 551 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Також, апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження тяжкого матеріального стану відповідача, що могло б бути обставиною, яка має істотне значення для справи для зменшення розміру неустойки.

Крім того, ПАТ КБ „ПриватБанк" вказав, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення суми неустойки та взагалі не приймав участь у справі.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача Рожка С.М., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" в частині стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 були порушені умови кредитного договору щодо строків та умов повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому позивач мав право вимагати повернення частини позики, що залишилась, відсотків та комісії за фактичний строк користування кредитом.

Зважаючи на те, що апелянт не оскаржує рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та комісії за користування кредитом, рішення в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, місцевий суд мотивував його тим, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує загальний розмір заборгованості, а тому суд першої інстанції вважав за доцільне зменшити її до 10000 доларів США, оскільки у випадку задоволення в повному обсязі позовних вимог банка свідчитиме про отримання невиправданих додаткових прибутків кредиторів та порушення прав відповідачів.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного цивільного законодавства України і з ним погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 березня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно якого банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надав відповідачу грошові кошти у сумі 29765,50 доларів США строком до 03 березня 2027 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

В забезпечення виконання даних кредитних зобов'язань, 03 березня 2007 року було укладено договір поруки із ОСОБА_3, яка зобов'язалася відповідати у повному обсязі перед кредитором за своєчасне і повне виконання всіх зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 03 березня 2007 року .

У разі порушення своїх зобов'язань за даним договором, сторони несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Отримавши за укладеним кредитним договором вищевказану суму коштів, ОСОБА_2 не виконує свої обов'язки, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка відповідно до розрахунку ПАТ КБ „ПриватБанк" станом на 26 грудня 2014 року склала 72564,40 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту - 20027,42 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 15474,36 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 3850 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 33212,62 долари США.

Так, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із змісту норм статей 1050, 549, 550, 552 ЦК України, вбачається, що у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів передбачена можливість стягнення неустойки, розмір якої встановлюється договором.

Главою 4 вищевказаного Кредитного договору передбачена відповідальність сторін за порушення зобов'язання.

Тобто, сторони в договорі обумовили відповідальність Відповідача за несвоєчасне виконання зобов'язання та сплату відповідно до договору неустойки (пені).

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чином, порушуючи умови Кредитного договору щодо строків та умов повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідач повинен сплатити передбачені штрафи та пеню.

Однак, частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто положення ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві підстави для зменшення неустойки: значне перевищення неустойки в порівнянні з розміром збитків, завданих стягувачу, що є об'єктивною обставиною, яка не залежить від волі чи позиції сторін та наявність інших істотних для боржника обставин, які мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Разом з тим, Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Вимога позивача про стягнення неустойки в розмірі, яка значно перевищує заборгованість ОСОБА_2 за кредитом спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про наявність підстав для зменшення розміру нарахованої відповідачеві неустойки (пені) на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, а тому не бере до уваги доводи апеляційної скарги з приводу відсутності підстав для зменшення розміру неустойки.

Крім того, для зменшення пені не є обов'язковим звернення відповідача з відповідним клопотанням або заявою.

Таким чином, оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст.ст.57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

За таких обставин, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: