Справа №442/2661/15-ц
Провадження №2/442/1019/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної (немайнової) шкоди -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 02 грудня 1981 року по 27 лютого 2015 року працював на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів»

Проте, по даний час з ним не проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду, чим не заперечив позовні вимоги.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач працював у відповідача з 02.12.1981 року по 27.02.2015 року. Згідно наказу № 8-К від 27.02.2015 року був звільнений за власним бажанням

Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 12.03.2015 року № 304 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати (серпень 2014р. - лютий 2015р.) становить 9868 грн. 34 коп.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства.

Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена.

Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобов»язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У відповідності до роз'яснень у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У відповідності до ст.. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»зку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу.

Згідно ст.. 3 вищевказаного Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов»язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв»язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 214 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст. 115-117, 237-1 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної (немайнової) шкоди - задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в користь ОСОБА_1: 9868,34 грн. - заборгованості по заробітній платі; 5649,75 грн. - компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні та 500 грн. - моральної шкоди, а всього 16018 (шістнадцять тисяч вісімнадцять) гривень 09 (дев»ять) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в дохід держави 243,60 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.