АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/359/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 444/5051/12 інстанції - Чумак Н.О.
Категорія 34 (1) Доповідач - Ляховська І.Є
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю - представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 вересня 2008 року по вул. Васнецова в м. Кіровоград з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем "SUBARU", державний номер НОМЕР_1, була скоєна дорожньо - транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль "DAEWOO", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з висновком спеціаліста - автотоварознавця розмір матеріального збитку становить 24998,65 грн.

На підставі п.п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 20832 грн. 21 коп., у зв'язку з чим у нього виникло право на відшкодування цих витрат в порядку регресу. Тому просив суд стягнути на його користь з відповідача витрати в розмірі 20832 грн. 21 коп., виплачені на відшкодування шкоди потерпілій особі, 100 грн. витрат з надання послуг аварійного комісара, 2000 грн. витрат за послуги з надання правової допомоги, а також 214 грн. 60 коп. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 листопада 2014 року заява ОСОБА_2 про перегляд вищезазначеного рішення суду залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно розглянув справу у заочному провадженні, без його участі та без жодного належного повідомлення про її слухання, невірно визначив правовідносини між сторонами, стягнувши кошти в порядку регресу, в той час як виниклі правовідносини, на його думку, є суброгацією, а також залишив поза увагою, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки при суброгації перебіг процесуального строку починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року по вул. Васнецова в м. Кіровоград з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем "SUBARU" з державним номерним знаком НОМЕР_1, була скоєна дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль DAEWOO державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4, отримав пошкодження.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2008 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не відшкодував шкоду особисто власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_5 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.

Згідно з висновком спеціаліста - автотоварознавця розмір спричиненого матеріального збитку становить 24998 грн. 65 коп.

У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій стороні в сумі 20832 грн. 21 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем під час виплати власнику пошкодженого автомобіля коштів на відшкодування шкоди виконано покладений на нього Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому у нього після проведення вказаних виплат на користь ОСОБА_5 виникло право зворотної вимоги до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регреса.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Так, частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Як убачається із матеріалів справи, 15 вересня 2008 року з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо - транспортна пригода.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застрахована не була.

Позивачем - Моторним (транспортним) страховим бюро України у зв'язку з настанням події, передбаченої пп. а) п.41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 01 липня 2009 року здійснено виплату відшкодування потерпілій стороні в сумі 20832 грн. 21 коп.

Правильно встановивши обставини справи та надавши їм вірну оцінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач набув право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_2 правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно визначив правовідносини між сторонами, стягнувши кошти в порядку регресу, в той час як виниклі правовідносини є суброгацією, на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що предметом договору страхування може бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: 1) з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); 3) з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Таким чином, оскільки суброгація застосовується лише до майнового страхування, застосування її до обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не можливе.

З огляду на вищезазначене не можуть бути взятими до уваги і доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строку для звернення до суду з даним позовом.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача щодо його необізнаності про розгляд справи, оскільки відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка фізичним особам надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно довідки адресно-довідкового сектору ВГІРФО КМУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1

Судові повістки двічі направлялися відповідачу за вказаною адресою, однак були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням про слухання справи.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На думку колегії суддів, відповідачем не надано доказів які б спростовували висновки суду.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів