Справа № 192/1501/15-ц
Провадження № 6/192/15/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" вересня 2015 р.Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне заяву ОСОБА_1 про повернення суду оригіналу виконавчого листа та видачу двох виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повернення суду оригіналу виконавчого листа та видачу двох виконавчих листів на виконання ухвали суду про визнання мирової угоди про стягнення боргу та про стягнення судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, зазначивши на обґрунтування, що йому відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки резолютивна частина виконавчого листа містить в собі два види рішення: визнання мирової угоди та стягнення судового збору.

В судове засідання сторони, які повідомлені про час та місце розгляду заяви (а.с.60-62), не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, в звязку з чим суд вважає можливим здійснювати розгляд заяви у їх відсутність, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.369 ЦПК України неявка стягувача та боржників в судове засідання не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в звязку з неявкою в судове засідання сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд ухвалив здійснювати судовий розгляд заяви без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України питання повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Судом встановлено, що у цивільній справі №192/1991/13-ц провадження 2/192/50/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року (а.с.42-43), яка набрала законної сили 12 березня 2014 року, визнано укладену 12 лютого 2014 року позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 мирову угоду, за якою відповідач ОСОБА_2 зобовязався у строк до 01 жовтня 2014 року повернути позивачеві ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 9500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 лютого 2014 року становить 81255 гривень 40 копійок, виплата яких може здійснюватися будь-якими грошовими сумами та у будь-який період з 12 лютого 2014 року до 01 жовтня 2014 року та підтверджуватиметься розпискою на відповідну грошову суму, що видаватиметься ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 при передачі грошей, а підписання мирової угоди свідчить про те, що ОСОБА_1 не має до ОСОБА_2 претензій щодо заявлених у позовній заяві грошових коштів з урахуванням процентів та індексу інфляції в розмірі 96505 гривень 23 копійки згідно з розпискою від 03 вересня 2010 року. В звязку з укладенням сторонами мирової угоди та її визнання судом провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів закрито. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 406 гривень 23 копійки.

На виконання ухвали суду за заявою позивача ОСОБА_1 від 11 березня 2015 року (а.с.48) Солонянським районним судом Дніпропетровської області) видано виконавчий лист від 02 жовтня 2014 року (а.с.57), який стягувачем направлено на виконання, але постановою від 07 серпня 2015 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 з посиланням на п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено в прийняття до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання (а.с.56) при цьому зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державного виконавця, а саме резолютивна частина виконавчого документа містить в собі два вида рішення: визнання мирової угоди та стягнення судового збору (а.с.56).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документа, в якому зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Як вбачається з тексту виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області) 02 жовтня 2014 року виконавчого листа (а.с.57) в ньому містяться всі передбачені вимог згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відсутні визначені законом підстави для видачі для задоволення заяви стягувача ОСОБА_1 про повернення суду оригіналу виконавчого листа та видачу двох виконавчих листів, у звязку з чим в задоволені заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.368 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення суду оригіналу виконавчого листа та видачу двох виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: суддя