АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/1611/2015 головуючий у 1-й інстанції: Гончарук В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Шахової О.В.

суддів: Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 104 650,00 доларів США. В цей же день, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 233991, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_3 за кредитним договором. Відповідачі взяті на себе відповідно до умов договорів зобов'язання належним чином не виконували, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 суму боргу за кредитним договором №0 від 17 жовтня 2008 року в розмірі 66524 долари США 64 центи, що за курсом НБУ станом на 6 жовтня 2014 року становить 860861 грн. 85 коп. з яких: заборгованість по кредиту у розмірі 46683,64 долари США, що за курсом НБУ становить 604109 грн. 46 коп.; заборгованість по процентам у розмірі 17558,05 дол. США. що за курсом НБУ становить 227209 грн. 88 коп.; пеня за прострочення сплати процентів у розмірі 2282,95 дол. США, що за курсом НБУ становить 29542 грн. 51 коп., та суму сплаченого судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 3 листопада 2014 року, з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року про виправлення описки в рішенні суду, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк»» заборгованість по кредиту у розмірі 46683,64 дол. США, що за курсом НБУ становить 604109 грн. 46 коп., заборгованість по процентам у розмірі 17558,05 дол. США, що за курсом НБУ становить 227209 грн. 88 коп., пеню за прострочення сплати процентів у розмірі 2282,95 дол. США, що за курсом НБУ становить 29542 грн. 51 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., а всього стягнуто 864515 грн. 85 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в солідарному порядку скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

На обгрутування доводів апеляційної скарги зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на норму ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. На думку апелянта, є помилковими висновки суду, що боржник останнє погашення по кредиту провів 17 травня 2012 року,але АТ «УкрСиббанк» не пред'явив вимогу після останнього платежу протягом року, тому у стягненні заборгованості поручителя слід відмовити.

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки АТ «УкрСиббанк» та поручитель визначили момент припинення Договору поруки, а саме: порука припиняється з припиненням усіх зобов'язань Позичальника за Кредитним договором. Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та в розмірах , що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору , але в будь - якому випадку не пізніше 17 жовтня 2024 року. На думку представника банку суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо припинення Договору поруки, не врахувавши при цьому в повній мірі положення п.п. 1.2.2 Кредитного договору, укладеного між банком, позичальником та поручителем та положення п. 3.2. Договору поруки, укладеного між банком та позичальником. При таких обставинах, на думку Позивача, суд першої інстанції витлумачив ч. 4 ст. 559 ЦК України інакше, ніж зміст цієї норми, викладений у зазначеній статті, не врахувавши, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя, в той час як насправді строк виконання основного зобов'язання визначено Кредитним договором, як 17 жовтня 2024 року.

Представник банку в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Відповідачі в судове засідання не з,явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені за законом належно. Неявка відповідачів не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і згідно ч.2 ст. 305 ЦПК не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 17 жовтня 2008 року між АКІб «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 104650 доларів США, зі сплатою 15,00 % річних, строком до 17 жовтня 2024 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 17 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 233991, згідно з яким поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17 жовтня 2008 року.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

У п. 3.1. договору поруки сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором або погашення поручителем зобов'язань боржника в рахунок виконання зобов'язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих дій, яка настане раніше.

Позивач належним чином виконав взяті на себе договірні зобов'язання та надав кредитні кошти ОСОБА_1 в повному обсязі, в порядку та строки, передбачені договором.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором станом на 6 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 66 524,64 долари США, що за курсом НБУ становить 860861 грн. 85 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 56683 грн. 64 коп., що еквівалентно 604109 грн. 46 коп.; заборгованість по процентам - 17558,05 доларів США, що еквівалентно 227209 грн. 88 коп.; пеня за прострочення сплати процентів - 2282,95 доларів США, що еквівалентно 29542 грн. 51 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після встановлення строку, встановленого в договорі, а також, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Така правова позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові № 6-53 цс14 від 17 вересня 2014 року, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 листопада 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: