АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Побірченко Т.І.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Антоневської Вікторії Леонідівни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання неправомірною і скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року відмовлено в задоволенні вимог скарги ОСОБА_4 на дії заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Антоневської Вікторії Леонідівни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", про визнання неправомірною і скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4 через свого представника, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити (а.с.92-94).

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотні повідомлення про вручення судових повісток: представнику ОСОБА_4, ОСОБА_3, 25 серпня 2015 року; уповноваженій особі ПАТ "Дельта Банк" 28 серпня 2015 року (а.с.104, 106).

ВДВС Володимир-Волинського МУЮ надіслав заперечення, в яких просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Заперечення містить клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності працівника Відділу (а.с.107-111).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва 29 грудня 2012 року було видано виконавчий лист №2604/22530/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованості за договором кредиту в сумі 5 261 грн. 36 коп. та третейського збору у розмірі 205 грн. 23 коп.

На підставі заяви стягувача заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Антоневською В.Л. 22 листопада 2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №40916377) по виконанню вищезазначеного виконавчою листа з наданням строку боржнику для добровільного виконання до 27листопада 2013 року.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження з супровідним листом від 22 листопада 2013 року була направлена для відома та виконання сторонам виконавчого провадження, при цьому боржнику ОСОБА_4 надсилалася рекомендованою кореспонденцією за адресою АДРЕСА_1, яка зазначена у виконавчому листі, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 25 листопада 2013 року через ВД УДППЗ Укрпошта ЦЗП №2.

28 листопада 2013 року заступником начальника ВДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Антоневською В.Л. для забезпечення реального виконання рішення суду винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 у межах суми звернення стягнення 6 051 грн. 02 коп.

Постановою від 28 листопада 2013 року виконавче провадження №40916377 про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь ПАТ "Дельта Банк" було приєднане до зведеного виконавчого провадження у зв'язку з тим, що на виконанні перебувало кілька виконавчих проваджень щодо даного боржника. Згідно облікової картки па зведене виконавче провадження, стягувачами також зазначені ПАТ "Родовід Банк" та ВАТ "БанкФінанси та кредит".

Заступником начальника відділу державної виконавчої служби у ході виконання надсилалися запити у відповідні установи по виявленню наявного у боржника ОСОБА_4 рухомого і нерухомого майна та доходів та у грудні 2013 року був складений акт державного виконавця у якому вказано про те, що у ОСОБА_4 не було виявлено майна, яке б підлягало опису та арешту в рахунок погашення боргу.

8 січня 2014 року заступником начальника ВДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Антоневською В.Л. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №40916377 з посиланням на п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" із зазначенням про те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і виконавчий документ може бути повторно пред'явлений на виконання в строк до 8 січня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що права ОСОБА_4, як боржника у виконавчому проваджені не порушувались, підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними і скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28 листопада 2013 року відсутні.

З таким висновком районного суду апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, накладаючи арешт майна боржника та оголошуючи заборону на його відчуження постановою від 28 листопада 2013 року заступник начальника ВДВС Володимир-Волинського МУЮ, Антоневська В.Л., діяла в межах чинного законодавства.

Обставин, які б підтверджували неправомірність дій державного виконавця під час винесення указаної постанови, в скарзі представника заявника на дії державного виконавця не наведено. В апеляційній скарзі на спростування указаного висновку суду таких обставин також не наведено.

Статтями 50, 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника, накладеного державним виконавцем в ході примусового виконання рішення суду.

В даному випадку, виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Як визнано боржником в апеляційній скарзі та убачається з матеріалів справи, в межах виконавчого провадження №40916377 постанова про закінчення виконавчого провадження не виносилась.

Посилання на те, що встановлений законом строк для повторного звернення стягувача з виконавчим документом сплив 8 січня 2015 року, а жодних виконавчих дій для провадження виконавчих процедур не здійснюється та здійснюватись не може, не має правового значення для встановлення правомірності дій державного виконавця під час винесення постанови про арешт майна боржника від 28 листопада 2013 року.

Апеляційна скарга ОСОБА_3, подана в інтересах ОСОБА_4, за своїм змістом є викладенням змісту скарги на дії державного виконавця, доводи якої отримали належну оцінку районного суду.

Посилання апеляційної скарги на копію ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 жовтня 2014 року, як на судову практику, що підтверджує позицію заявника, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки, по-перше, дана ухвала не є судовим рішенням, яке у відповідності до ст.360-7 ЦПК є обов'язковим для судів при вирішення аналогічних справ; по-друге, указана копія ухвали не є належним чином засвідченою, не містить відомостей про набрання нею законної сили та не містить відомостей, що встановлені судом обставини встановлені щодо осіб, які беруть участь у даній справі, зокрема, щодо ОСОБА_4

Враховуючи викладене, підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.І. Побірченко

Л.Д. Поливач