Справа № 645/1972/14-ц
Провадження № 2/645/44/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засідання - Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі за текстом ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490054139, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 16 546,53 доларів США.

ОСОБА_1, в свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, 21 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490054139-П, за умовами якого остання зобов'язалась солідарно відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 умов договору кредиту.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти.

ОСОБА_1 в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 21 січня 2014 року в нього перед позивачем виникла заборгованість за кредитом в розмірі 7 974,92 долари США, що за курсом НБУ станом на 21 січня 2014 року складає 63 743,54 грн., заборгованість за відсотками - 1 908,22 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 15 252,40 грн., пеня - 27 446,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21 січня 2014 року складає 219 376,36 грн..

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за вказаним договором кредиту в розмірі 298 372,30 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 2 983,72 грн..

В судовому засіданні представник позивача Августова М.В., яка діяла на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити та зазначила, що строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом не сплинув, оскільки останній платіж, здійснений від реалізації автомобіля ОСОБА_1, переданого позивачу в заставу, надійшов в рахунок погашення заборгованості за кредитом 13 липня 2012 року в розмірі 5 249,88 доларів США, також надала пояснення щодо окремих позицій в розрахунку заборгованості, позначених знаком " - ", а саме, що відповідна позначка відображується в графі "загальна сума" лише у випадку, коли позичальником сплачуються грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, сума яких не співпадає із зазначеною в графіку платежів. В такому разі цифра відображується відповідною позначкою та в жодному разі не свідчить про переплату або погашення попередніх позицій за вказаним розрахунком. Представник позивача зазначала, що перевірити дійсність викладеного можливо шляхом арифметичного складення значень сум в графі "відсотки за користування кредитом", "тіло кредиту" або "пеня", "загальна заборгованість" за спірний період, що співпадає із зазначеними сумами, заявленими в позовних вимогах.

Відповідач ОСОБА_1 в дане судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням його представника ОСОБА_4 у щорічній відпустці. В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 зазначав, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що грошові кошти, отримані від реалізації автомобіля, надійшли позивачу в рахунок погашення заборгованості за кредитом, також просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки останній платіж ним було зроблено у 2010 році, а позивач звернувся до суду з позовом у 2014 році, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності, у зв'язку з чим, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України, відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи під розписку, яка міститься в матеріалах справи, оскільки була присутньою у попередньому судовому засіданні 23 липня 2015 року, до суду не з'явилась. Через канцелярію суду надала заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що їй нещодавно стало відомо про час та місце розгляду справи та через перебування у відпустці до суду з'явитися не зможе.

За змістом ч. 2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин не є перешкодою для розгляду справи.

В ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду із вказаним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, з наданим позивачем розрахунком заборгованості не погодилася та зазначала, що відповідач ОСОБА_1, потрапивши у дорожньо-транспортну пригоду, тривалий час перебував у лікарні, у зв'язку з чим, останній платіж ним було зроблено 21 червня 2010 року. Також ОСОБА_4 пояснювала, що заборгованість за кредитом ОСОБА_1 погасив шляхом продажу позивачем автомобілю марки CHERY, переданого у заставу за договором кредиту.

Відповідач ОСОБА_2, яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, проте в матеріалах справи містяться її заперечення проти позову, згідно яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що, в порушення п. 5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, копії, додані до позову, не містять ані посади особи, що звіряла копію з оригіналом, ані дати засвідчення копії. Крім того, вказана позовна заява, відповідно до п. 3 ст. 121 ЦПК України, повинна бути повернута позивачу, оскільки подана особою, яка не має повноважень на ведення справи. Також відповідач зазначала, що позивач просить стягнути розмір заборгованості за кредитом, який майже втричі збільшує розмір її відповідальності, однак жодних угод, як поручитель, на збільшення розміру відповідальності відповідача ОСОБА_1 вона не надавала. Крім того, позивачем не додано розрахунку ціни позову та не зрозуміло, як саме нараховувалася пеня.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.

При цьому слід зазначити, що подовження строку розгляду справи можливе лише за одночасної наявності наступних елементів: 1) винятковість випадку (значна кількість доказів, велика кількість осіб, які беруть участь у справі; 2) наявність клопотання сторони; 3) особливості розгляду справи.

З огляду на те, що вказаний позов надійшов до суду 03 березня 2014 року та в матеріалах справи достатньо даних про права і взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу за відсутності відповідачів та представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги раніше надані в судовому засіданні пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу № 150, за умовами якого продавець продає, а покупець приймає у власність та оплачує Автомобіль модель: В11-SQR7200 марки CHERY, колір НТ, Виробник: ЗАТ «ЗАЗ» (Україна), специфікація якого зазначена у додатку № 1 до цього Договору, за вартістю 83 560,00 грн., в тому числі ПДВ 0% - 0 грн..

21 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490054139, яким позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 16 546,53 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 21 грудня 2013 року з цільовим використанням кредиту на придбання Транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між ЗАТ «ЗАЗ» та ОСОБА_1 № 150 від 20 грудня 2007 року - CHERY, В11 EASTAR, 2007 року випуску, колір - Синій, державний номер НОМЕР_1, № кузову - НОМЕР_4, тип - Легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5, видане 20 грудня 2007 ВРЕР № 1 ГУМВСУ, Харків).

Згідно умов вказаного договору кредиту, Банк надає Позичальнику Кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором Предмет застави, а Позичальник приймає Кредит та передає Банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором Предмет застави.

Згідно п. 2.10. кредитного договору, Предметом застави є транспортний засіб CHERY, В11 EASTAR, 2007 року випуску, колір - Синій, державний номер НОМЕР_1, № кузову - НОМЕР_4, тип - Легковий седан-В (свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5, видане 20 грудня 2007 ВРЕР № 1 ГУМВСУ, Харків).

Пунктом 2.12. договору закріплено, що сторони за домовленістю оцінили вартість Предмету застави у 83 560,00 грн..

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором 21 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490054139-П, за умовами якого остання зобов'язалася солідарно відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 договору кредиту.

Відповідно до п. 2.7. умов вищевказаного кредитного договору, не пізніше наступного банківського дня після отримання Банком документів, зазначених у частині № 2, Кредит надається однією сумою в готівковій формі, шляхом видачі кредитних коштів Позичальнику з операційної каси Банку.

У день видачі кредитних коштів Позичальнику у валюті кредиту, на суму отриманого кредиту в іноземній валюті Позичальник здійснює купівлю національної валюти (гривні) через операційну касу Банку по встановленому курсу Банку на день здійснення операції та не пізніше наступного банківського дня переховує виручені від продажу валюти кошти за наступними реквізитами: у сумі 83 560,00 грн. на рахунок Продавця ЗАТ «ЗАЗ» № 04, у Запорізькій ФАБ «Брокбізнесбанк», МФО 373254, , з метою оплати за Транспортний засіб за Договором купівлі-продажу № 150 від 20 грудня 2007 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судовим розглядом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 83 560,00 грн., що підтверджується квитанціями №№ 15721, 15722 від 21 грудня 2007 року, договором купівлі-продажу № 150, укладеним 20 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» та ОСОБА_1, випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 з 21 грудня 2007 року по 21 січня 2014 року.

Як визначено п. 2.8. кредитного договору, платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком № 1 до Договору та його невід'ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором: у разі сплати у валюті кредиту 21 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 345 доларів США; у разі погашення Кредиту у національній валюті таке погашення має здійснюватись не пізніше 20 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Судом встановлено та підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, що ОСОБА_1 допустив порушення грошового зобов'язання за кредитним договором щодо погашення кредиту та процентів за користування кредитом у встановлені договором строки, у зв'язку з чим, станом на 21 січня 2014 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 7 974,92 долари США, що за курсом НБУ станом на 21 січня 2014 року складає 63 743,54 грн., заборгованість за відсотками - 1 908,22 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку складає 15 252,40 грн..

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно положень ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, відповідачу ОСОБА_1 за несвоєчасне повернення кредиту нарахована пеня за останній календарний рік у розмірі 27 446,06 доларів США, що, станом на 21 січня 2014 року, еквівалентно 219 376,36 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Суд вважає, що розмір неустойки в сумі 219 376,36 грн. є занадто великим та явно перевищує і не відповідає розміру збитків.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями вказаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, зокрема відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача.

З огляду на неспівмірність пені з сумою заборгованості за кредитним договором, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, з урахуванням висновків рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-РП/2013, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором до розміру основного боргу - 63 743,54 грн..

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України закріплено, що у разі порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 2 договору поруки встановлено, що ОСОБА_2 поручилася за виконання Боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов'язок повертати Банку Кредит рівними частинами у терміни, визначені Основним договором та додатком № 1 до Основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 21 грудня 2013 року; обов'язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування Кредитом у терміни, визначені Основним договором та додатком №1 до Основного договору; обов'язок, у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути Банку Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із Основного договору; обов'язок сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за Основним договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України,у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2013 року на адресу відповідачів направлено письмову вимогу про дострокове повернення кредиту.

На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_4 про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та відмови в задоволенні позову з цієї підстави, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Даний спір не відноситься до окремих видів вимог, до яких законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, відповідно до вимог ст. 258 ЦК України, у зв'язку з чим, до спірних правовідносин судом застосовується загальна позовна давність.

Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, останній платіж, направлений на виконання грошових зобов'язань за договором кредиту, здійснено 13 липня 2012 року в розмірі 5 249,88 доларів США.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом 03 березня 2014 року та, станом на цю дату, строк позовної давності щодо вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором не сплинув.

Стосовно заперечень проти позову відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Щодо неналежного завірення копій документів слід зауважити, що в ході судового розгляду справи сторонами не заперечувалося, що матеріали справи містять копії, які не відповідають оригіналам, копії є читабельними, у зв'язку з чим, відсутність на них посади особи, що завірила копію, та дати її завірення жодним чином не впливає на зроблений позивачем розрахунок заборгованості за кредитом.

Стосовно відсутності повноважень представника позивача на звернення до суду з вказаним позовом, слід зазначити, що, згідно довіреності, яка міститься в матеріалах справи, представник позивача ОСОБА_5, звертаючись до суду з позовом, діяла на підставі наданих їй позивачем повноважень, тобто провадження у справі відкрито з додержанням вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про відсутність її згоди як поручителя на збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором, то судовим розглядом встановлено, що обсяг відповідальності ОСОБА_1 за кредитним договором не збільшувався.

Також слід зазначити, що позивачем надано суду розрахунок заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що пеня нарахована за останній календарний рік станом на день проведення розрахунку, тобто за період з 21 січня 2013 року по 21 січня 2014 року.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, що дало позивачу право вимоги дострокового повернення суми за кредитним договором та стягнення штрафних санкцій, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 63 743,54 грн., заборгованості за відсотками в розмірі - 15 252,40 грн., пені в розмірі - 63 743,54 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимогиПублічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р № 0004) заборгованість за кредитним договором № 490054139 від 21 грудня 2007 року в розмірі 142 739 (сто сорок дві тисячі сімсот тридцять дев'ять) гривень 48 копійок, з яких: 63 743 гривні 54 копійки - заборгованість за кредитом; 15 252 гривні 40 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 63 743 гривні 54 копійки - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, МФО 300346, п/р № 0004) судові витрати з судового збору по 713 (сімсот тринадцять) гривень 70 копійок з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -