Справа № 127/2-4627/06 Провадження № 22-ц/772/477/2015Головуючий в суді першої інстанції Прокопчук А. В.
Категорія 8 Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкін В.В.

Суддів: Ковальчука О.В., Медяного В.М.

При секретарі: Агеєвій Г.

За участю: прокурора військової прокуратури - Сопівника А.В., представника Міністерства Оборони - Панасюка В.М. та представника позивача -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Панасюка В.М. на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.12.2006 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ДП Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі № 52 західного оперативного командування" про визнання права приватної власності , -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2006 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі - продажу від 12.09.2005 року нерухомого майна розташованого по АДРЕСА_1 не посвідчений нотаріально та визнання права приватної власності на вказане майно. Мотивував позов тим, що відповідно договору купівлі - продажу від 12.09.2005 року він набув у власність будівельні матеріали з капітальним фундаментом розташовані по АДРЕСА_1 про що було складено акт прийому - передачі. Проте, відповідач відмовився нотаріально оформити договір, мотивуючи це відсутністю коштів, а тому просив суд позов задовольнити.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.12.2006 року позов задоволено.

18.12.2014 року представник Міністерства оборони - Панасюк В.М. оскаржив вищезазначене рішення суду і просив рішення суду І інстанції скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове яким в задоволенні позову відмовити.

Апелянт зазначає, що державі, в особі Міністерства оборони України, на праві загальнодержавної власності належала будівля магазину розташованого по АДРЕСА_1. Дана будівля знаходилася у господарському віданні ДП МОУ «ВВВТ №52 ЗОК».

Вказане майно державного підприємства Міністерства оборони України «Вінницький відділ військової торгівлі №52 Західного оперативного командування» у відповідності до ст. 74 Господарського кодексу України (далі ГК України) та Статуту ДП МОУ «ВВВТ №52 ЗОК», затвердженого Міністром оборони України О.І. Кузьмуком та зареєстрованим №0010960 - закріплюється за ним на праві господарського відання.

У відповідності до ст. 136 ГК України, - право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником з обмеженням правомочності розпоряджання щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами.

Згідно п. 1 Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною власністю, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 30.07.1999 року №1477 - відчуження майна це передача права власності на державне майно, яке перебуває на балансі суб'єктів підприємницької діяльності, іншим юридичним особам шляхом його продажу за грошові кошти.

Пунктом 4 зазначеного Положення визначено, що відчуження майна державного підприємства проводиться безпосередньо підприємством після отримання на це дозволу центрального або місцевого органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати функції управління державним майном - Міністерства оборони України, за погодженням з Фондом державного майна України або його регіональним відділенням.

Згідно наказу Міністерства оборони України від 5.04.2007 року №135 припинено юридичну особу - державне підприємство Міністерства оборони України «Управління торгівлі Західного оперативного командування», яке реорганізовано шляхом приєднання до Концерну «Військторгсервіс», який визначено правонаступником всіх майнових прав та обов'язків державного підприємства.

За договором купівлі-продажу від 12.09.2005 року укладеним між ОСОБА_5 та ДП МОУ «ВВВТ №52 ЗОК» в особі начальника ОСОБА_7, були реалізовані ОСОБА_5 будівельні матеріали з фундаментом за адресою АДРЕСА_1, а фактично було реалізовано реконструйоване за державні кошти в сумі 22 627 грн. в період з жовтня 2004 року по грудень 2004 року нежитлове приміщення (будівлю діючого магазину) за ціною будівельних матеріалів (15 000 грн.).

Даний правочин (відчуження належного Міністерству оборони України нерухомого майна) було вчинено продавцем (ДП МОУ «ВВВТ №52 ЗОК») в особі його начальника ОСОБА_7 без відповідного дозволу (окремого доручення) Міністерства оборони України на відчуження майна, що закріплене за підприємством на праві господарського відання, тобто без необхідного обсягу цивільної дієздатності та за відсутності вільного волевиявлення власника майна - держави в особі Міністерства оборони України.

Судова колегія, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, коли висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені судом факти і відповідні їм правовідносини.

В порушення зазначених норм рішення суду першої інстанції нічим не мотивоване і необґрунтоване.

Оскаржуваним рішенням від 08.12.2006 року, було визнано дійсним договір купівлі- продажу від 12.09.2005 року нерухомого майна та визнано право приватної власності на нежитлове приміщення магазин площею 98,40 кв.м., яке розташоване по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , чим було порушено вимоги ч. 2 ст.203 ЦК України , згідно вимог якої , особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, крім того у відповідності до ч. 4 ст. 203 ЦК України, - правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Статтями 657, 658 ЦК України (в редакції 26.07.2005 року), - договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації; право продажу товару … належить власникові товару, в даному ж випадку оспорюваний правочин нотаріально не посвідчений.

У відповідності до ст. 227 ЦК України (в редакції 26.07.2005 року), - правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу, без дозволу на відчуження нерухомого майна Міністерством оборони України надано не було. Ч.1, 3 ст. 216 ЦК України (в редакції 26.07.2005 року), може бути визнаний судом недійсним - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 216 ЦК України (в редакції 26.07.2005 року), - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду І інстанції слід скасувати, як незаконне і необґрунтоване та постановити нове яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити. Інші питання зазначені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не розглядались, а тому не можуть бути вирішеними апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Панасюка В.М. задовольнити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 08.12.2006 року скасувати і ухвалити нове.

В позові ОСОБА_5 до ДП Міністерства оборони України "Вінницький відділ військової торгівлі №52 західного оперативного командування" про визнання права приватної власності - відмовити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

С

удді: /підписи/

З оригіналом вірно: