Справа № 202/6679/15-ц
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2015 року суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., розглянувши матеріали заяви МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми боргу за теплопостачання за період з 01.06.2011 р. по 01.08.2015 р. в розмірі 5748 грн. 88 коп. та судових витрат у розмірі 121 грн. 80 коп.

У прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити за наступних підстав:

Відповідно до ч. 6 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області боржники ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проте дані щодо зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи, що в заяві ставиться питання про солідарне стягнення заборгованості, заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд є неможливим.

Крім того, згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто у разі розгляду питання про стягнення заборгованості більш ніж за три роки в порядку наказного провадження, боржник позбавляється можливості застосування наслідків спливу строку позовної давності, що в свою чергу порушує його права.

Таким чином, зобов'язання боржника не можуть вважатися безумовними та підлягають доказуванню разом з пред'явленою до стягнення грошовою сумою.

Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником та із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

З заяви та доданих документів вбачається, що на час звернення до суду з заявою про видачу судового наказу по частині вимог сплинув строк позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право; у разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий.

Керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми боргу за теплопостачання у розмірі 5748 грн. 88 коп. та судових витрат у розмірі 121 грн. 80 коп. - відмовити.

Розяснити заявнику право звернутися з тими самими вимогами в позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ю. Марченко