Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної нестачею товарно-матеріальних цінностей, за касаційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року казенне підприємство "Шосткинський казенний завод "Імпульс" (далі - КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної нестачею товарно-матеріальних цінностей. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ОСОБА_3 перебуває з ним у трудових відносинах з 31 липня 1978 року. З 15 квітня 2013 року її переведено на посаду комірника складу по зберіганню кольорових металів та металовідходів складів матеріально-технічного постачання (склад 41002), а також 15 квітня 2013 року з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Зазначає, що в результаті проведеної 23 липня 2013 року інвентаризації на складі комісією виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, чим спричинено матеріальну шкоду. Оскільки відповідачка несе повну матеріальну відповідальність за розтрату ввіреного їй майна, то на неї покладається відповідальність щодо відшкодування спричиненої шкоди. Ураховуючи викладене, КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" просило задовольнити їх позовні вимоги і стягнути з ОСОБА_3 112 761 грн 60 коп.

У вересні 2013 року КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної нестачею товарно-матеріальних цінностей. Обґрунтовувало вимоги тим, що з 28 грудня 2010 року ОСОБА_4 перебуває з ними у трудових відносинах і займає посаду старшого комірника відділу матеріально-технічного постачання складу по зберіганню металовідходів. З 15 квітня 2013 року відповідачку переведено старшим комірником складу по зберіганню кольорових металів та металовідходів складів відділу матеріально-технічного постачання (склад 41002), а також з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 23 липня 2013 року на складі виявлено нестачу матеріальних цінностей, розмір якої становить 112 761 грн 60 коп. Ураховуючи викладене, КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" просило задовольнити їх позовні вимоги і стягнути з ОСОБА_4 112 761 грн 60 коп.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2013 року зазначені позови об'єднано в одне провадження.

У процесі розгляду справи КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" уточнило позовні вимоги і просило стягнути з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в рівних частках з кожної - по 56 380 грн 80 коп.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2014 року відмовлено у задоволенні позову КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс".

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 9 жовтня 2014 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 липня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" 28 190 грн 40 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 422 грн 85 коп. у рахунок оплати судового збору; стягнуто з ОСОБА_4 на користь КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" 28 190 грн 40 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 422 грн 85 коп. у рахунок оплати судового збору.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги заявників підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що внаслідок порушення ОСОБА_3, ОСОБА_4 покладених на них трудових обов'язків КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" заподіяно шкоду, яка підлягає відшкодуванню винними особами в розмірі, визначеному згідно з положеннями статті 137 КЗпП України.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до пункту 2 частини першої статті 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Установлено, що в зв'язку з реструктуризацією складів відділу матеріально-технічного постачання, проведеною згідно з наказом КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" від 30 січня 2013 року, організовано новий склад - склад по збереженню кольорових металів та металовідходів (склад 41002).

На підставі наказу КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" від 11 квітня 2013 року ОСОБА_3 переведено на посаду комірника складу з 15 квітня 2013 року. В цей же день з ОСОБА_3 укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

На підставі наказу КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" від 11 квітня 2013 року ОСОБА_4 переведено на посаду старшого комірника складу з 15 квітня 2013 року. В цей же день з ОСОБА_4 укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Наказом КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" від 22 липня 2013 року на складі призначено проведення позачергової інвентаризації для підтвердження наявності товарно-матеріальних цінностей станом на 23 липня 2013 року.

Згідно з інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей від 23 липня 2013 року при проведенні позачергової інвентаризації на складі виявлено нестачу брухту кольорових металів, внаслідок чого підприємству завдано збитків у розмірі 112 761 грн 60 коп.

За змістом статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків.

Положеннями статті 135-2 КЗпП України передбачено, що при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Колективна (бригадна) матеріальна відповідальність установлюється власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Письмовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність укладається між підприємством, установою, організацією і всіма членами колективу (бригади). Перелік робіт, при виконанні яких може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність, умови її застосування, а також типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність розробляються за участю профспілкових об'єднань України та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

З роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" вбачається, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Пунктом 16 згаданої постанови Пленуму визначено, що розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб.

Проте апеляційний суд вищевказаних положень законодавства та роз'яснень Пленуму не врахував та вирішуючи спір по суті позовних вимог не з'ясував належним чином, в чому полягає відповідальність кожного з відповідачів, не звернув уваги, що в інвентаризаційних описах не вказано причину утворення недостачі, не встановив дійсну причину недостачі.

Установлено, що уточнюючи позовні вимоги КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" просило стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заподіяну матеріальну шкоду по 56 380 грн 80 коп. з кожної, що складає загальний розмір шкоди - 112 761 грн 60 коп. (т. 2 а.с. 93).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що позовні вимоги КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" ґрунтуються на спричинені останньому матеріальних збитків відповідачами виходячи з умов трудових договорів та договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в той час як солідарне відшкодування завданої шкоди передбачає наявність укладеного між роботодавцем та працівниками (бригадою) договору про повну колективну (бригадну) відповідальність, якого матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Згідно зі статтею 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Вирішуючи спір апеляційний суд на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не встановив внаслідок яких неправомірних дій кожної з відповідачок заподіяно шкоду підприємству, в чому полягає вина кожної з них, та ступінь вини кожної з них, період, в який виникла нестача, не навів мотивів відхилення доводів ОСОБА_3, що на час проведення інвентаризації вона перебувала у відпустці.

Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено всі фактичні обставини справи, не досліджено всі докази та не надано їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору і ці порушення допущені судом апеляційної інстанції при розгляді справи, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 9 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська