АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6710/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/973/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Танцюра О.В.

при секретарі Танцюрі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про - Фарма»

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про - Фарма» /надалі «Товариство»/

про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

15.06.15 Товариство звернулось зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 04.06.15, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення з розрахунком вірного розміру середнього заробітку.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалам справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду, а саме: не встановлено фактичної тривалості робочого дня позивача для розрахунку вірного розміру середнього заробітку, що спричинило ухвалення рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Указує, що суд в порушення вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України не звернув увагу на той факт, що відповідачем 09.02.15 отримано вимогу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, згідно із якою рішення суду щодо поновлення позивача на роботі підлягає негайному виконанню, тим самим прийшов до невірного висновку, про те що Товариство затримало виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі з 03.07.14 по 16.02.15.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04.06.15 позов задоволено. Стягнуто з Товариства в користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 54525,12 грн., за вирахуванням із цієї суми податків та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з Товариства в дохід держави судовий збір у розмірі 545,25 грн.

У суді представник апелянта підтримав вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Заслухавши доповідача, пояснення сторони спору, перевіривши матеріали справ, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Суд першої інстанції виходив із того, що Товариством порушено права позивача у затримці виконання рішення суду про поновлення його на роботі й за період із дня постановлення рішення суду (03.07.14) по день фактичного поновлення (16.02.15) стягнув середній заробіток.

Із таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03.07.14, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16.10.14, ОСОБА_1 поновлено на роботі за сумісництвом на посаді фахівця з маркетингу відділу з продажу Департаменту рецептурних препаратів кардіологічного напряму ТОВ «Універсальне агентство «Про-Фарма», зобов'язано відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 50680,00 гривень за вирахуванням із цієї суми податків та інших обов'язкових платежів.

У частині поновлення на роботі та виплаті середньомісячного заробітку в сумі 7689,38 гривень рішення допущене до негайного виконання.

Фактично ОСОБА_1 поновлено на посаді 16.02.15 на підставі наказу по Товариству № 86-К.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника суд допускає негайне виконання рішень.

Негайне виконання рішення передбачає його обов'язкове виконання, незалежно від набрання ним законної сили.

Товариством не виконане вище зазначене рішення.

Доводи апелянта про те, що йому не було відомо про обов'язок негайного виконати рішення в частині поновлення позивача на роботі й про те, що виконавчий лист з приводу цього не видавався не заслуговують на увагу, оскільки під час проголошення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03.07.14 представник відповідача був присутнім в судовому засіданні. Вказане рішення оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку й відсутні будь які докази, що вищестоящими інстанціями зупинялося його виконання.

Тому, доводи апелянта про відсутність його вини у несвоєчасному поновленні не є спроможними.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (оплата вимушеного прогулу).

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з п. 8 цієї Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин.

Апелянтом не надано жодного доказу того, що після постановлення рішення суду про поновлення позивача на роботі змінилися умови трудового договору щодо оплати його праці.

Тому не заслуговують на увагу твердження апелянта, що судом першої інстанції не встановлено фактичної тривалості робочого дня позивача для розрахунку вірного розміру середнього заробітку, оскільки як слідує зі змісту ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 16.10.14 року, оскаржуючи рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03.07.14 Товариством будь-які заперечення з приводу визначення розміру середньоденного заробітку ОСОБА_2 не наводилися.

Ухвалюючи рішення щодо стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в розмірі 54525,12 грн. суд першої інстанції брав за основу довідки про доходи від 15.04.14, оскільки жодних інших доказів на підтвердження розміру заробітку ОСОБА_1 суду не надано, а тому прийшов до переконання, що середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на роботі слід обчислювати виходячи саме з зазначеного середньоденного заробітку позивача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до довідки про доходи від 15.04.14 за останні два місяці роботи середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить 349,52 гривень.

Тобто, розрахунок проведено вірно: 349,52 грн. х 156 робочих днів = 54525,12 грн.

Враховуючи вище наведене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права та не вбачає підстав для скасування рішення з мотивів, наведених у скарзі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальне агентство «Про - Фарма» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович