Єдиний унікальний номер 340/171/15-ц Номер провадження № 2/340/112/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючого - судді Данилюк М.П.,

з участю: секретаря Фуриманюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд із зазначеним позовом до відповідачів.

Позовні вимоги мотивує тим, що ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 20.02.2007 року було укладено кредитний договір IFVWGK00000027, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 21240,00 дол США на термін до 18.02.2027 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку передбаченому кредитним договором.

Згідно договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Відповідач-1 повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язання за кредитним договором Відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит в розмірі 21240,00 дол.США, натомість Відповідач-1 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 03.12.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 56162,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 852547,66 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та Відповідачем №2 ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Крім того банком у відповідності до п.5 умов договору поруки направлялася відповідачам письмова вимога із зазначенням невиконання зобов'язань по кредитному договору IFVWGK00000027, яку поручитель повинен був виконати протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Пред'явлена вимога була залишена відповідачами без задоволення.

На підставі наведеного просить стягнути солідарно з відповідачів в користь ПАТ "КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 56162,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 852547,66 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала повністю посилаючись на те, що Верховинським районним судом 09.02.2012 року було постановлено рішення в цивільній справі за позовом ЗАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення за кредитним договором на предмет іпотеки та виселення із житлового будинку, а тому просить закрити провадженням справу у зв'язку з тим, що існує судове рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вислухавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно із вимогами ч.3 ст.10 та ч.1 ст.11, 60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 20.02.2007 року було укладено кредитний договір IFVWGK00000027, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 20.02.2007 р. по 18.02.2027 р. у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 18000 тис. дол США (а.с.18) на споживчі цілі, купівля квартири, а також 3240 дол.США на сплату страхових платежів та зі сплатою відсотків за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважається період з 15 по 20 число кожного місяця (а.с.13-15).

Згідно договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Відповідач-1 повинен надати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язання за кредитним договором Відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Зобов'язання за кредитним договором забезпечено порукою, де згідно договору поруки від 20.02.2007 року укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 останній поручився за виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором IFVWGK00000027 від 20.02.2007 року та несе перед кредитором солідарну відповідальність разом із боржником (а.с.19).

В судовому засіданні також було встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням Верховинського районного суду від 09.02.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFVWGК00000027 від 20.02.2007 року на загальну суму 26829,60 дол. США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ, на момент подачі позову до суду складало - 213831,91 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 56,8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Верховинською районною державною ноторіальною конторою Івано-Франківської області 31.01.2007 року за реєстровим №245, зареєстрованого Коломийським бюро технічної інвентаризації Івано-Франківської області 05.02.2007 року в книзі 1, номер запису 149, за рейстраційним номером 17429931, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13453179 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням "ПриватБанку" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, із застосуванням процедури продажу встановленого ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" з встановленням ціни продажу предмету іпотеки на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та встановленням початкової ціни предмету іпотеки в розмірі її вартості, яка встановлена згідно пункту 33.4 договору іпотеки в розмірі 90900,00 грн. Дане рішення набрало законної сили.

Крім того Верховинським районним судом розглядалася справа за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення. Рішенням Верховинського районного суду від 16.10.2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" - відмовлено. Дане рішення було оскаржено ПАТ КБ "ПриватБанк" і рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.02.2014 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Верховинського районного суду від 16.10.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено, виселено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 із квартири в АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. Рішення вступило в законну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З вищенаведеного випливає, що позивач звертається із позовними вимогами про стягнення заборгованості вдруге за тим же самим договором кредиту № IFVWGK00000027 від 20.02.2007 року.

Суд вважає, що за порушення позичальником (відповідачкою) ОСОБА_1 договору кредиту № IFVWGK00000027 від 20.02.2007 року вона понесла відповідальність шляхом звернення на предмет іпотеки: квартиру загальною площею 56,8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Верховинською районною державною ноторіальною конторою Івано-Франківської області 31.01.2007 року за реєстровим №245, зареєстрованого Коломийським бюро технічної інвентаризації Івано-Франківської області 05.02.2007 року в книзі 1, номер запису 149, за рейстраційним номером 17429931, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13453179 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Тобто, стягнення із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку суми боргу, після того як вступило в дію рішення суду про стягнення на предмет іпотеки, є фактично стягнення боргу у подвійному розмірі.

В п.9 абз. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України та ст. ст. 3, 4 ЦПК України).

Позиція ВССУ про можливість одночасного пред'явлення позову про стягнення боргу і стягнення на предмет іпотеки, але в даному випадку вже є рішення суду, що набрало законної сили про стягнення на премет іпотеки і на даний час подано позов про стягнення суми боргу. Тобто, при вирішенні даного спору, суд не може керуватися п.9 Постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 р., оскільки задоволення позову про стягнення суми боргу за умови, що вже є рішення суду, що набрало законної сили про стягнення на премет іпотеки є фактично стягнення боргу у подвійному розмірі, що прямо заборонено ст. 61 Конституції України.

Оскільки, в даному випадку позивачем дані вимоги (кредитні договори) не розмежовані, а тому суд приходить до висновку, що в позовних вимогах позивача слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. А тому так як у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому у вимозі про стягнення судового збору з відповідачів на користь позивача слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209 ч. 3, 212-215,218,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Верховинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Данилюк М.П.