Справа № 308/1236/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Готри Т.Ю., Леска В.В.

при секретарі - Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк" про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк" (далі - Банк) про визнання поруки припиненою. Зазначала, що 31.01.2007 між Банком, правонаступником якого є ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 63/3/07. В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми кредиту за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 31.01.2007 було укладено договір поруки № 63/3/07/S-2. Позивач вважає поруку за цим договором припиненою, оскільки, звертаючись у жовтні 2011 року до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення з них в солідарному порядку суми боргу за кредитним договором, Банком було визначено заборгованість станом на 01.04.2010. Позивач вважає, що Банк скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту, і таке право у нього виникло 1 квітня 2010 року. Оскільки Банк не пред'явив вимогу до поручителя протягом шести місяців з 1 квітня 2010 року, позивач вважає, що порука за договором 63/3/07/S-2 від 31.01.2007 припинена з 1 жовтня 2010 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 на таке рішення подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та увалити нове, яким задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи відповідач бву повідомлений належним чином (а.с. 166-167). Відповідно до ч. 2 ст 305 ЦПК України, справу розглянуто за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи а також оглянувши матеріали цивільних справ № 2-933/11 та 712/2-7009/2011, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором залишаються не виконаними.

Проте таких висновків суд дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 63/3/07, згідно якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 39949 доларів США зі сплатою 12,80 % річних строком з 29.01.2007 по 29.01.2027 з терміном остаточного погашення суми кредиту не пізніше 29.01.2027. Щомісячний платіж було визначено в сумі 166,45 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 63/3/07/S-2 від 31.01.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов'язалась у випадку невиконання позичальником зобов'язань перед банком за вищезазначеним кредитним договором погасити заборгованість.

Оскільки взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 не виконувала Банк звертався до неї та до поручителя ОСОБА_1 з позовами, визначаючи заборгованість станом на 01.04.2010 в сумі 404 036,10 гривень, з яких: 4276,14 долари США - прострочена заборгованість по кредиту; 33 623,90 долари США - строкова заборгованість по кредиту; 9326,54 долари США - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Загальна сума зазначеної заборгованості згідно курсу НБУ складала 377340,37 гривень. Крім того, було нараховано суму штрафу за несвоєчасне повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, що складає 26695,73 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи № 2-933/11, яка розглядалась Ужгородським міськрайонним судом, з таким позовом Банк звертався, зокрема, 8 вересня 2010 року (а.с.160-162). Ухвалою Ужгородського місьрайонного суду від 29 червня 2011 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду (а.с.163).

З аналогічним позовом про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості станом на 01.04.2010 в сумі 404036,10 гривень Банк знову звернувся до суду 31 жовтня 2011 року (справа 712/2-7009/2011) (а.с.11-12, 153).

Статтею 559 ЦК України визначено випадки припинення поруки.

Так, як зазначалось вище, Банк 8 вересня 2010 року звертався до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості - просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 63/3/07 від 31.01.2007, та, посилаючись на положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, просив достроково стягнути і частину позики, що залишилась. Таким чином, Банком, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, було змінено строк виконання основного зобов'язання. Ухвалою Ужгородського місьрайонного суду від 29 червня 2011 року таку позовну заяву було залишено без розгляду.

Банк, починаючи з жовтня 2007 року, звертався до боржника та поручителя із листами-повідомленнями про наявність несплачених платежів та вимагав погасити заборгованість (а.с.164-166). У позовній заяві, поданій до суду 8 вересня 2010 року, Банк вимагав стягнути як заборгованість за кредитним договором, так і частину позики, що залишилась.

Відповідні правові позиції щодо припинення поруки у разі зміни кредитором строку виконання основного зобов'язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, були неодноразово викладені у Постановах Верховного Суду України (від 17.09.2014 у справах №№ 6-6цс14, 6-53 цс14, 6-125цс 14, від 21.01.2015 № 6-190 цс14), які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, враховує судова колегія.

Зокрема, у Постанові Верховного суду України від 17.09.2014 у справі № 6- 53 цс 14 викладена наступна правова позиція.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з кредитного договору № 63/3/07 від 31.01.2007, Позичальник зобов'язується щомісячно додати, встановленої в графіку, наведеному в додатку № 1 до Цього Договору, поповнювати свій Поточний рахунок … у сумі не менш суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку (п.2.5.1.).

Уже з жовтня 2007 року Банк повідомляв божника та поручителя про наявну заборгованість (станом на 23.10.2007 заборгованість за кредитом складала 415,97 доларів США), і в подальшому вона зростала (а.с.164-166). Отже, боржник не здійснював оплату щомісячних платежів. А пред'явленням 8 вересня 2010 року позову Банком було змінено строк виконання основного зобов'язання, та, відповідно, визначено, що строк виконання зобов'язання настав. Оскільки позов було залишено без розгляду, то припинено як існування суб'єктивного права кредитора, так і суб'єктивного обов'язку поручителя. Причому судова колегія вважає, що порука припинилась з набранням законної сили ухвалою суду від 29 червня 2011 року про залишення позову без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи № 2-933/11 така ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась, тому вона набрала законної сили 5 липня 2011 року, а отже поруку слід визнати припиненою саме з 5 липня 2011 року.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 21 травня 2012 року (справа № 6-69цс11) у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України). І таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права слід скасувати (ст. 309 ч. 1 п.п.1,2,4 ЦПК України) та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити частково - визнати поруку за Договором № 63/3/07/S-2 припиненою з 5 липня 2011 року.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 308, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати поруку за Договором поруки № 63/3/07/S-2, укладеним між Акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1, припиненою з 5 липня 2011 року.

Стягнути з ВАТ "Всеукраїнський акціонерний Банк" на користь ОСОБА_1 121,80 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді