МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2015 р. Справа № 370/443/15-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., при секретарі Приходько О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в якому просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на ? частину домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову позивач вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1990 року та реєстраційного посвідчення він є власником ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, де проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та їх спільні діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до листопада 2013 року.

Згідно договору дарування від 05.09.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач також є власником 63/100 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

У вказаному житловому будинку по АДРЕСА_2 на даний час проживає його колишня дружина ОСОБА_2 разом із їх дітьми ОСОБА_3 2000 року народження та ОСОБА_4 2009 року народження.

Згідно довідки про склад сім'ї мої доньки зареєстровані в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, діти по АДРЕСА_1, а так само як і їх мати, не проживають з листопада 2013 року по даний час.

Рішенням суду було визнано ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування вказаним вище жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

На даний час ОСОБА_2, разом з дітьми проживає в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, проте чинить перешкоди у перереєстрації спільних дітей з житла по АДРЕСА_1 у житло по АДРЕСА_2, хоча при розірванні шлюбу між ними було узгоджено, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю, з цього приводу спору між сторонами немає.

Позивач бажає зняти з реєстрації своїх дочок із домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвати їх у домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, для чого отримав від Макарівської районної державної адміністрації розпорядження від 23.12.2014 № 729 «Про надання дозволу на перереєстрацію малолітньої дитини ОСОБА_4, та неповнолітньої дитини ОСОБА_3, а відповідач такої згоди не надає, що і стало приводом для звернення до суду. Необхідність зняття з реєстрації відповідачів для реєстрації за іншою адресою пов'язана із наміром позивача продати свою частку будинку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити із вказаних у позові підстав.

Відповідач проти перереєстрації дітей за іншою адресою не заперечила, однак вказала, що не робила цього лише для того, щоб позивач переоформив право власності на житло по АДРЕСА_2 на неї чи на їх дітей.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, так як вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав а також вказав, що права позивача взагалі ніяким чином не порушуються, що є підставою для відмови у позові.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області у судове засідання представника не направив, причини неявки представника не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розглядові справи по суті, оскільки даний спір не належить до спорів, перелік яких передбачений ст. 19 СК України, де участь органу опіки та піклування є обов'язковою.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.1990 року та реєстраційного посвідчення позивач є власником ? частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних та господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірне домоволодіння).

У вказаному житловому будинку позивач проживав з колишньою дружиною - ОСОБА_2 їх спільними дітьми: ОСОБА_3, 2000 р.н., та ОСОБА_4, 2009 р.н., де вони також були зареєстровані.

Починаючи із листопада 2013 року колишня дружина позивача та їх діти ОСОБА_3, 2000 р.н., та ОСОБА_4, 2009 р.н., почали проживати АДРЕСА_2, який належить позивачу згідно договору дарування від 05.09.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 02.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Як встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2014 року, яке набрало законної сили, позивачу усунуто перешкоди у здійсненні права власності на ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та визнано ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування вказаним домоволодінням на підставі ст. 405 ЦК України.

Однак доньки позивача, хоча і проживають разом з матір'ю по АДРЕСА_2, проте зареєстровані АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, актами депутатів Макарівської селищної ради Третяк О.Л., та Бруквенко Н.В., за підписами сусідів, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20.11.2014 року, що в силу ст. 61 ЦПК України не потребує доведення, а також не заперечувалося відповідачем у судовому засіданні.

Також відповідач у засіданні підтвердила, що позивач звертався до неї з проханням перереєструвати їх дітей за іншою адресою, а вона не проти цього, однак вважає, що позивач має переоформити за нею чи за дітьми право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_2.

Як вбачається із розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 23.12.2014 року № 729 «Про надання дозволу на перереєстрацію малолітньої дитини ОСОБА_4, та неповнолітньої дитини ОСОБА_3», орган опіки та піклування надало свою згоду на реєстрацію дітей за адресою по АДРЕСА_2.

Позивач вказав, а відповідач не заперечила, що оскільки діти зареєстровані у домоволодінні позивача, він не може продати свою частину будинку, а тому порушуються його права як власника.

Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

До того ж, відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією і законами України.

Крім того, відповідно до ст. 6 вказаного Закону відповідачка була зобов'язана протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання своє та дітей (повідомити про нове місце проживання).

Особистих речей діти в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, не мають, перешкод у користуванні будинком їм ніхто не чинив, вони добровільно разом із матір'ю залишили будинок.

Тому перереєстрація місця проживання дітей не буде порушувати їх право на житло і діти будуть забезпечені житлом, що не суперечить ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Суд погоджується із доводами позивача, що оскільки діти зареєстровані у вказаному домоволодінні, позивач обмежений у можливості продати свою частину будинку, а тому порушені його права як власника, передбачені ст. 319 ЦК України щодо володіння, користування та розпоряджається своїм майном та ст. 41 Конституції Укарїни.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідачі втратили право на користування будинком, оскільки не проживають у вказаному будинку понад один рік.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р., за № 2109/22421, а саме п. 2.3, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним, а тому за відсутності заяви іншого з подружжя позивач позбавлений можливості самостійно змінити місце реєстрації проживання дітей.

Враховуючи викладене, оскільки неповнолітні діти позивача більше року проживають окремо від нього разом із матір'ю, проте зареєстровані разом із батьком і це йому створює перешкоди у реалізації права власності на відповідну частину домоволодіння, орган опіки та піклування надав згоду на перереєстрацію дітей за іншою адресою, позивач позбавлений можливості самостійно змінити реєстрацію місця проживання дітей, а також враховуючи, що відповідач фактично не заперечила проти перереєстрації дітей, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому права дітей на житло ніяким чином не порушуються.

Посилання представника відповідача на те, що заявлений позивачем спосіб захисту порушеного права є неналежним, спростовується ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, які і передбачають можливість власника звертатися із негаторним позовом, зокрема і шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України у розмірі 243,60 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Макарівської райдержадміністрації Київської області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності на ? частину домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243,60 грн., судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.В. Тандир