Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_5, треті особи - приватне підприємство «Геоінформсервіс», державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з указаним позовом та просили:

- скасувати рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27 липня 2005 року № 64 про передачу в приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,246 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, розташованих по АДРЕСА_1;

- визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 26 жовтня 2007 року на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_2;

- визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_3 від 26 жовтня 2007 року на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,246 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4.

В обґрунтування вимог позивачі зазначали про те, що вони є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці земель Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області площею 0,55 га.

Рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 22 жовтня 2007 року № 301, 301-а їм було передано в спільну сумісну власність земельні ділянки, що знаходилися в їх користуванні за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 0,55 га, з яких: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,3 га - для ведення особистого селянського господарства. Пунктом 2 вказаного рішення вирішено видати позивачам державний акт на право приватної власності на земельні ділянки.

Позивачі зазначали про те, що при виготовленні технічної документації на зазначені земельні ділянки було виявлено накладення суміжних земельних ділянок, а саме: їх земельних ділянок та земельних ділянок ОСОБА_5, розташованої по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим не може бути визначено кадастровий номер на їх земельні ділянки.

Посилаючись на те, що рішення про виділення ОСОБА_5 земельних ділянок та державні акти про право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_5 із порушенням вимог земельного законодавства, внаслідок чого вони позбавлені можливості реалізувати своє право власності, просили позов задовольнити.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним рішення Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27 липня 2005 року № 64 на підставі якого ОСОБА_5 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,246 га та земельну ділянку площею 0,250 га, розташовані по АДРЕСА_1.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,250 га та на земельну ділянку площею 0,246 га, видані на ім'я ОСОБА_5

У касаційних скаргах ОСОБА_5 та Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області просять скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись не невідповідність висновків судів обставинам справи, порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що при винесенні Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області оскаржуваного рішення були допущені порушення норм земельного законодавства, та дійшов висновку про визнання такого рішення незаконним. Оскільки державні акти на ім'я ОСОБА_5 були видані на підставі незаконного рішення, вони також підлягають визнанню недійсними.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 24 травня 2007 року на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 5, 8).

Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, що належить до земель Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, розміром 0,55 га, державний акт на право власності на вказану земельну ділянку не видавався.

Рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 22 жовтня 2007 року № 301, 301-а передано у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0,55 га, а саме: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,3 га - для ведення особистого селянського господарства, з подальшим отриманням державних актів на них.

Рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 27 липня 2005 року № 64 передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку, яка знаходилась у її користуванні, по АДРЕСА_1, загальною площею 0,496 га (т. 1, а. с. 116).

На підставі вказаного рішення 26 жовтня 2007 року ОСОБА_5 отримала державні акти серії НОМЕР_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,246 га та серії НОМЕР_1 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибних ділянок) площею 0,25 га (т. 1, а. с. 74, 75).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Згідно з п. а ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

30 листопада 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 замовили в товаристві з обмеженою відповідальністю «Геоінформсервіс» технічну документацію з землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельні ділянки (т. 1, а. с. 11-23).

Після складання технічної документації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали документи до відділу Держкомзему у Біляївському районі Одеської області для виготовлення державного акта на право власності на землю.

Під час перевірки обмінного файлу до технічної документації з землеустрою 30 січня 2012 року виникли зауваження, які унеможливили видачу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 державного акта на право власності на землю.

Зокрема, з протоколу перевірки обмінного файлу вбачається, що було виявлено накладення земельної ділянки по АДРЕСА_2 на суміжні земельні ділянки ОСОБА_5, розташовані по АДРЕСА_1, а саме: кадастровий номер НОМЕР_4 - для ведення особистого селянського господарства та кадастровий номер НОМЕР_2 - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т. 1, а. с. 23).

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 213, 214 ЦПК України, не з'ясував, на якій правовій підставі ОСОБА_6 користувалась земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та розмір земельної ділянки; залишив поза увагою те, що в разі відчуження житлового будинку, розміщеного на земельній ділянці, наданій у користування, до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для його обслуговування, та те, що межі земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_5, відповідно до акта встановлення в натурі меж земельної ділянки від 14 червня 2007 року, закріплені межовими знаками та погоджені суміжними землекористувачами, зокрема, ОСОБА_7, не з'ясував правовий статус ОСОБА_7 та те, чи мала вказана особа погоджувати межі суміжних земельних ділянок; не звернув уваги на те, що рішення про передачу у власність ОСОБА_5 земельних ділянок прийняте Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області 27 липня 2005 року, тобто до прийняття рішення про передачу земельних ділянок у власність позивачам; не з'ясував усі фактичні обставини справи, дійсний характер спірних правовідносин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вказані порушення суду не усунув, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги та не спростував їх, тому дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук