РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2015 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Каленчук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ЛКП»ЛЬвівелектротранс»,3 особи ПрАТ Страхова Компанія "Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 01.07.2014р.по вул.Городоцька -Тобілевича у м.Львові ОСОБА_2.,будучи працівником ЛКП»Львівелетротранс» та керуючи трамваем порушив Правила Дорожнього руху,в результаті чого здійснив зіткнення з його автомобілем «Рено Трафік», внаслідок чого належному йому автомобілю завдано технічні пошкодження на суму 9388грн.Згідно постанови Франківського районного суду м.Львова від 29.07.2014р. ОСОБА_2.визнано винним за ст.124 КпАП України . Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ»Страхова компанія»Брокбізнес», якою йому відшкодовано збитки в сумі 4888грн., за винятком франшизи в розмірі 4500грн.18.11.14р.він звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів,однак жодної відповіді не отримав.Вважає,що право вимоги до відповідача виникло з 29.09.14р.-з моменту повідомлення ПАТ СК»Брокбізнес».Просить стягнути в його користь франшизу в сумі 4500грн., 3% річних за період з 29.09.14рпо 13.03.15р.в сумі 61,03грн, пеню в сумі 623,71грн.,інфляційні втрати в сумі 750,62грн. Крім того, йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 18000грн.,так як внаслідок скоєння ДТП,подальшого небажання відповідача відшкодовувати збитки,залишення місця події водієм ОСОБА_2.,пережив негативні емоції,з вини відповідача був порушений нормальний життєвий уклад,автомобіль був непридатний до використання.

3.04.15р.позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 1435,36грн.,6000грн.моральної шкоди та судові витрати,посилаючись на те,що 31.03.15р.після отримання виклику з суду, відповідач сплатив йому 4500грн.

У судове засідання позивач не з»явився,надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник 3 особи в судове засідання не з»явився,про причини неявки суд не повідомив,хоч належно увідомлений про час та місце слухання справи.

За наведених обставин, суд вважає за можливе справу слухати у відсутності позивача та 3 особи,згідно ст.169 ЦПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив,що ЛКП»ЛЬвівелектротранс»не отримувало претензії позивача та листа страхової компанії,а тому не було підстав для здійснення виплати.Однак,після отримання копії позову,3103.15р. сплатили франшизу в сумі 4500грн. Оскільки,невідшкодування франшизи позивачу не було наслідком винних чи недобросовісних дій відповідача,вимоги про стягнення 3%річних , інфляційних сум та моральної шкоди є безпідставними, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача,суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що 01.07.2014р.по вул. Городоцька -Тобілевича у м.Львові ОСОБА_2.,будучи працівником ЛКП»Львівелетротранс» та керуючи трамваем д.н.з.НОМЕР_2,порушив Правила Дорожнього руху,в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Трафік»н.з.НОМЕР_1,належним ОСОБА_1

Вказане стверджено матеріалами адміністративної справи Франківського районного суду м.Львова №465/4242/14п, з якої вбачається, що постановою Франківського районного суду м.Львова від 29.07.2014р.ОСОБА_2.визнано винним за ст.124 КпАП України та оштрафовано на 340грн.

Внаслідок ДТП, автомобілю позивача заподіяно технічні ушкодження на суму 9388грн., що вбачається з рахунку-фактури №СТ-0000058 від 20.08.14р.ФОП Бабій С.В.

Судом встановлено,що ОСОБА_2.,який є працівником ЛКП»Львівелетротранс»,заподіяв шкоду позивачу під час виконання ним своїх трудових обов»язків.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ»Страхова компанія «Брокбізнес», страхова компанія визнала дану подію страховим випадком та 11.09.14р.виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 4888грн.за винятком встановленого договором розміру франшизи в сумі 4500грн.

Як зазначено у ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду,якщо не доведе,що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України,юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків.

Статтею 9 Закону України»Про страхування» визначено,що франшизою є частина збитків,що не відшкодовується страховиком,згідно з договором страхування.

Положеннями ст.36.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено,що страхувальником або особою,відповідальною за завдані збитки,має бути компенсована сума франшизи,якщо вона була передбачена договором страхування.

Як встановлено судом , франшиза страхувальника визначена в сумі 4500грн.

З платіжного доручення №159 від 31.03.15р.вбачається,що відповідач сплатив ОСОБА_1.кошти в сумі 4500грн. Як відшкодування франшизи, що не заперечено позивачем та у зв»язку із проведеною сплатою зменшено позовні вимоги .

Згідно ст.625 ЦК України,боржник ,який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як зазначено у п.4 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.13р.»Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки»,положення ст.625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки,оскільки, відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов»язанням, яке виникає з договірних зобов»язань.Винятком є відповідальність страховика.

За наведених обставин,позовні вимоги в частині стягнення 3%річних та інфляційних на загальну суму 1435,36грн.є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини.на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивач,заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не надав суду жодних доказів у підтвердження своїх вимог.

Посилання позивача на небажання відповідача добровільно відшкодувати заподіяну шкоду,як на підставу відшкодування моральної шкоди,суд не бере до уваги,оскільки,в судовому засіданні встановлено,що претензію ОСОБА_1.щодо відшкодування франшизи ЛКП»Львівелетротранс»не отримувало,що стверджено повідомленням ЦПЗ №1 від 30.04.15р.,а після отримання ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачем у добровільному порядку до вирішення справи судом здійснено виплату коштів в сумі 4500грн.позивачу.

У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з ушкодженням здоров»я, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім»ї, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як зазначено у ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з наведеного, вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 6000грн.до задоволення не підлягають, у зв»язку з недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ЛКП»ЛЬвівелектротранс»,3 особи ПрАТ Страхова Компанія "Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди-відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва