АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8642/15 Справа № 209/276/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 липня 2015 року проведено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, стягнутих за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2011 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з жовтня 2011 року по грудень 2014 року, включно, зарахувавши платежі, призведені: 10 жовтня 2011 року - сума платежу 500 гривень, 10 листопада 2011 року - сума платежу 500 гривень, 05 грудня 2011 року - сума платежу 500 гривень, 22 лютого 2012 року - сума платежу 1000 гривень, 18 квітня 2012 року - сума платежу 500 гривень, 25 травня 2012 року - сума платежу 500 гривень, 24 вересня 2012 року - сума платежу 400 гривень, 15 жовтня 2012 року - сума платежу 350 гривень, 05 листопада 2012 року - сума платежу 400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 1000 гривень. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 повністю відмовити, а її позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне їх з'ясування, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду.

Як встановлено судом, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що визнається сторонами по справі та підтверджується рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2011 року по цивільній справі № 2-1832/11, яким з ОСОБА_3 на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 грудня 2012 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь ОСОБА_8, до досягнення дітьми віку повноліття.

Згідно з рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 січня 2013 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина до трьох років, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, на користь ОСОБА_8, до досягнення сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, трирічного віку.

За наданою суду довідкою про заборгованість по аліментам, виданою 23 лютого 2015 року начальником Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції, заборгованість ОСОБА_3 перед відповідачем за аліментами за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 серпня 2011 року по цивільній справі № 2-1832/11 за період з жовтня 2011 року по лютий 2015 року включно становить 16326,89 грн., нараховано аліментів в сумі 29626,89 грн., отримано 13300 грн..

Відповідно наданих ОСОБА_3 квитанцій про платежі та довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" сума сплачених ним аліментів на користь відповідача з жовтня 2011 року по листопад 2012 року складає 5850 грн., з яких 10 жовтня 2011 року - сума платежу 500 грн., 10 листопада 2011 року - сума платежу 500 грн., 05 грудня 2011 року - сума платежу 500 грн., 22 лютого 2012 року - сума платежу 1000 грн., 18 квітня 2012 року - сума платежу 500 грн., 25 травня 2012 року - сума платежу 500 грн., 24 вересня 2012 року - сума платежу 400 грн., 15 жовтня 2012 року - сума платежу 350 грн., 05 листопада 2012 року - сума платежу 400 грн., що підтверджується наданими суду квитанціями установи банку про проведення платежів, виданою керівником відділення "Городское" ПАТ "ПриватБанк" довідкою і данні обставини в судовому засіданні підтвердила і сама відповідачка за первісним позовом, пояснивши, що ОСОБА_3 сплачував аліменти на її картковий рахунок відкритий для аліментів, який вона залишила державному виконавцю.

За прострочення сплати аліментів ОСОБА_3 за період з 01 листопада 2013 року по 02 березня 2015 року сума неустойки (пені) складає 14269,98 грн..

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

За таких обставин та з урахуванням платежів, призведених ОСОБА_3 10 жовтня 2011 року, 10 листопада 2011 року, 05 грудня 2011 року, 22 лютого 2012 року, 18 квітня 2012 року, 25 травня 2012 року, 24 вересня 2012 року, 15 жовтня 2012 року, 05 листопада 2012 року, суд дійшов правильного висновку про необхідність відповіднго перерахунку заборгованості по сплаті ним аліментів, а виходячи з його матеріального та сімейного становища, наявності інших стягнень з боржника, який регулярно з часу звернення виконавчого листа на виконання сплачував аліменти, не мав постійного місця роботи, на теперішній час також має мінливий і непостійний дохід, злісно не ухилявся від сплати аліментів, суд з урахуванням принципу добросовісності та розумності обґрунтовано зменшив розмір пені за прострочення сплати ним аліментів з 14269,98 грн. до 1000 грн., керуючись названими нормами права.

З урахуванням наведеного доводи ОСОБА_2у скарзі про необґрунтовану відмову судом в іншій частині заявлених нею вимог і безпідставне зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів фактично зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України з урахуванням матеріального та сімейного становища боржника, а посилання скаржниці на вирішення іншим Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року тих же самих позовних вимог ОСОБА_3 про перерахунок суми заборгованості по аліментам не може бути прийнято до уваги, оскільки у тій справі до участі не було залучено відповідачем Дніпровського відділу Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції України в Дніпропетровській області, заявлені та розглядалися інші суми і періоди перерахунку заборгованості.

Доводи щодо незаконності рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про звільнення від заборгованості в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині ним не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: