У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунич М.В., Панька В.Ф.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Ужгородської РДА про усунення перешкод в спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у їх вихованні ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання останньої не чинити перешкоди в спілкуванні з синами ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити спосіб участі його, позивача, у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом відвідування дітьми його місця проживання з 16.00 год. щоп'ятниці до 20.00 год. щосуботи, побачень з дітьми з 14.00 год. до 19.00 год. у святкові та неробочі дні, а також цілодобового проживання дітей з ним з можливістю спільного відпочинку під час половини тривалості шкільних канікул у дні визначені позивачем самостійно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачка являється його колишньою дружиною: шлюб між ними розірвано, а дітей залишено при матері, яка після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили забороняє йому спілкуватись з дітьми чим самим порушуються його права як батька дітей на спілкування та виховання останніх.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми; встановлено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом відвідування дітьми місця проживання батька щоп'ятниці з 16.00 год. до 20.00 год., щосуботи з 10.00 год. до 20.00 год., у святкові та неробочі дні з 14.00 год. до 19.00 год., під час першої половини тривалості шкільних канікул - щодня з 10.00 год. до 20.00 год. В задоволенні решти позову відмовлено.

З цим рішенням не погодився позивач, порушив питання про його зміну таким чином, щоб йому було дозволено брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом відвідування дітьми його місця проживання з 16.00 год. щоп'ятниці до 20.00 год. щосуботи, у святкові та неробочі дні - з 14.00 год. до 19 .00 год. та шляхом цілодобового проживання дітей із батьком з можливістю спільного відпочинку під час першої половини тривалості шкільних канікул.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні позивач та його представник скаргу з наведених підстав підтримали.

Відповідачка та її представник вважали, що підстав для задоволення скарги немає.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородської РДА - в судове засідання не явився.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Тому судом апеляційної інстанції перевірено законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної інстанції, які стосуються відмови у задоволенні позовних вимог, а саме: у частині позовних вимог про цілодобове спілкування та виховання дітей.

До участі у справі залучено орган опіки та піклування Ужгородської РДА, висновок яким надано під час судового засідання суду першої інстанції та який був предметом дослідження при прийнятті оскаржуваного рішення.

Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні вимог позивача про його цілодобове спілкування з дітьми, суд першої інстанції виходив з того, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє на сомнамбулізм, гіпертензійний синдром і потребує нічного нагляду батьків і тому йому краще на ніч залишатись з мамою. При цьому позивачу збільшено час спілкування з дітьми в денний час.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження незаконності прийнятого в цій частині рішення по тій причині, що питання про стан здоров'я сина було предметом обговорення органу опіки та піклування і було прийнято рішення про можливість ночівлі ОСОБА_5 у батька.

Але цей довід не може бути прийнятий до уваги.

Дійсно, згідно висновку органу опіки та піклування від 22.12.2014 р. здоров'я дітей було предметом розгляду цим органом при вирішення питання про участь позивача у вихованні дітей та спілкуванні з ними і цим органом, крім іншого, вирішено, що здоров'я ОСОБА_5 дозволяє ночувати у батька. Але такий висновок не базується на даних про встановлення захворювання у дитини, яке встановлено лікарями. Як зазначено у цьому висновку дитині встановлено діагнози: лівобічний гідронефроз, невроз дитячого віку, ожиріння, спадково-аліментарний генезм, сомнамбулізм. Разом з цим в цьому ж висновку зазначеного органу безпідставно піддано сумніву встановлені діагнози, що і послужило підставою для констатації можливості перебування в нічний час у батька.

Наявність висновку органу опіки та піклування по даній категорії справ є обов'язковим, але зроблені в ньому рекомендації не є стовідсотково обов'язкові для суду: відповідно до а.3 ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

На підставі зазначеного суд констатує, що судом першої інстанції правильно оцінено стан здоров'я ОСОБА_5 при вирішенні даної справи і прийняте рішення щодо ночівлі дитини без матері відповідає насамперед інтересам дитини.

Доводів незаконності рішення суду першої інстанції щодо другого сина, а також інших доводів апеляційна скарга не містить і тому, відповідно до зазначеної вище ч.1 ст.303 ЦПК України, суд не вправі виходити за межі апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, суд констатує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 307,308, 314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2014 р. по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :