Справа № 450/2712/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1914/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота&nbsp; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного Товариства (ПАТ) «Дельта Банк» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитною лінією.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Дельта Банк». Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, по суті позовних вимог. Зазначає, що 26 липня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн. Вказує, що відповідач належним чином не виконує умов договору. У зв»язку з чим у нього утоврилась заборгованість перед банком в сумі 20 393, 57 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Судом встановлено, що 26 липня 2013 року мід сторонами укладено угоду відповідно до умов договору №007-13560-260713 від 26 липня 2013 року.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № 7388 в національній валюті України-гривні, встановлюючи ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000 грн., з строком дії ліміту кредитної лінії 364 календарних дні; обслуговування карткового рахунку здійснюється на умовах Тарифного пакету «Новий Класичний Старт».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.З ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 007-13560-260713, яка виникла станом на 2 липня 2014 року і становить 20 393, 57 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що згаданим розрахунком не доведено факт виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» посилається на наявний в матеріалах справи розрахунок (а.с.3), з якого вбачається, що сума заборгованості відповідача становить 20 393,57 грн. Вважає, що станом на 2 липня 2014 року заборгованість на загальну суму 20 393,57 грн. складається з: тіла кредиту - 12 254,54 грн.; простроченого тіла кредиту - 1 861,55 грн.; заборгованості за відсотками - 1 518,27 грн.; заборгованості за комісіями - 4 759,21 грн.

Разом з цим, посилаючись на відомості із вказаного розрахунку, апелянт вказує, що відповідачем було знято кошти: 29 липня 2013 року - 2 010 грн.; 30 і 31 липня 2013 року - по 1 010 грн.; 2 серпня 2013 року - 1 010 грн.; 5 вересня 2013 року - 200 грн. Відповідачем повернуто кошти у наступних сумах: 22 серпня 2013 року - 290 грн.; 18 жовтня 2013 року - 500 грн.; 29 травня 2014 року - 2 108 грн.; 1 липня 2014 року -1 500 грн.

Перевіркою вказаного не стверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 20 393,57 грн. Зокрема нічим не обґрунтована наявність заборгованості з тіла кредиту у сумі 12 254,54 грн., з якою пов'язуються інші нарахування.

Відтак, твердження апелянта, що наявний в матеріалах справи наведений вище розрахунок містить вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та про наявність заборгованості позичальника перед банком у сумі, яку просить стягнути позивач, є необґрунтованим та спростовує висновків суду першої інстанції.

Суд прийшов до вірного висновку, що розрахунок заборгованості станом на 2 липня 2014 року не є належним доказом виконання позивачем вищезазначених зобов»язань за кредитним договором № 007-13560-260713 від 26 липня 2013 року, оскільки такі докази не відповідають ч. 2 ст. 59 ЦПК України щодо зазначеного предмету доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст. ст. 11, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень належними і допустимими доказами.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: