22-ц/775/893/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Пономарьової О.М., Зайцевої С.А.

при секретарі Зливка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 10 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Маріупольської міської ради про зобов»язання відповідача в термін до 01.01.2017 року відновити на земельній ділянці будинок за документацією БТІ станом на 1963 рік та 1987 рік, відновивши систему водо- та теплопостачання, а після завершення будівництва отримати на ім»я ОСОБА_1 акт державної комісії про прийняття до експлуатації об»єкта будівництва.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 10 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про зобов»язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили рішення суду скасувати та задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального закону, права їх порушені.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2- ОСОБА_3, які просили рішення суду скасувати, задовольнити їх вимоги в повному обсязі, заперечення представників Маріупольської міської ради - Карацюба В.Л. та Іванченко Н.О., які просили рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанцїі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті своєї матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.1980 року вбачається, що ОСОБА_6 належав житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Маріуполі. 03.04.2003 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини було відкрито спадкову справу.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 спадщину прийняла, а ОСОБА_2 спадщину не прийняв. ОСОБА_1 оформила право на спадщину за законом на земельну ділянку.

16.02.2002 року за життя власниці ОСОБА_6 в будинку по АДРЕСА_1 в м. Маріуполі сталася пожежа. З акту від 04.07.2005 року вбачається, що на момент складання акту у зазначеному будинку відсутній дах, провалені перекриття стель, фронтальна стіна відсутня, немає віконних блоків та дверей, наявні ознаки пожежі, внутрішня частина засипана сміттям, прилегла територія без огорожі, засипана сміттям. У липні-серпні 2005 року даний будинок був знесений відповідачем.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.11.2009 року встановлено, що земельна ділянка, на якій був розташований знесений будинок, належить ОСОБА_1 на праві власності. Земельна ділянка не була безхазяйною. У зв»язку з цим дії управління комунального господарства Маріупольської міської ради по знесенню домоволодіння на земельній ділянці по АДРЕСА_1 без відома ОСОБА_1 визнано протиправними.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції також встановлено, що з інвентаризаційної справи Маріупольського БТІ вбачається, що остання інвентаризація будинку по АДРЕСА_1 м. Маріуполі провадилась 04.05.1987 року , знос будівель становить 60-65 %.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку , що встановити технічний стан будинку на момент знесення неможливо, не надано про це належних та допустимих доказів сторонами, а тому немає підстав для зобов»язання відповідача відновити будинок за документацією БТІ станом на 1963 р. та 1987 р., оскільки з часу останньої інвентаризації і до знесення будинку пройшло більше вісімнадцяти років.

Інші вимоги щодо зобов»язання відновити систему тепло і водопостачання, а також про зобов»язання відповідача про отримання на ім»я ОСОБА_1 після завершення будівництва акту держкомісії про прийняття до експлуатації об»єкта будівництва суд обґрунтовано відхилив, оскільки вони є похідними від позову про зобов»язання відновити будинок після пожежі та його знесення .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені можливості звернутися у встановленому законом порядку з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в зв»язку зі знесенням будинку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не є підставами для скасування рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді