Справа №2-6381/10
28 жовтня 2010 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Плавича І.В.,
при секретарі - Бабаєвій З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та моральної шкоди, -
В провадженні вказаного складу відповідного районного суду за станом на теперішній час знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та моральної шкоди.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що 14 листопада 2009 року між ним - з одної сторони, та ОСОБА_2 - з іншої сторони, було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_2 грошову суму у загальному розмірі 400 гривень, яку останній зобов'язався повернути до 15 грудня 2009 року. Однак як зазначає позивач, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, до теперішнього часу ОСОБА_2 суму позичених грошей не повернув, через що він й звернувся до суду.
Позивач у судове засідання з'явився вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини нявки суду не відомі.
Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, у зв'язку з неявкою повідомленого відповідача по даній справі, врахувавши думку позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку, постановивши про викладене відповідну ухвалу.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази й документи, які були надані суду, надавши виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та моральної шкоди підлягає задоволенню частково.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що 14 листопада 2009 року між ОСОБА_1 - з одної сторони, та ОСОБА_2 - з іншої сторони, було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_2 грошову суму у загальному розмірі 400 гривень, яку останній зобов'язався повернути до 15 грудня 2009 року. Однак як зазначає позивач, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, до теперішнього часу ОСОБА_2 суму позичених грошей не повернув, через що він й звернувся до суду. Тобто, з урахуванням викладеного суд погоджується з позицією позивача та приходить до висновку, що сума боргу, яка склалась у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 400 гривень.
Проте, як свідчила ОСОБА_1, відповідач до теперішнього часу суму позики не повернув.
Як наведено у ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1046 ч.ч.1,2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Враховуючи вимоги ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ч.ч.1,2 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. При цьому, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 400 гривень.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Однак, як зазначає ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Під час розгляду справи, суд не знайшов обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо відшкодування якби завданої йому моральної шкоди.
Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу, та витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.
В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору у розмірі 120 гривень, а також суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 51 гривні.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 400 (чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суму оплаченого судового збору у розмірі 51 (п'ятдесяти однієї) гривні.
Стягнути з ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень.
В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Виконавчі листи видати - після набрання рішенням суду законної сили.

Головуючий: