Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2015 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області

в складі : головуючого судді : Котова В.Г.

при секретарі : Слісаренко Г.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Южне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Морський торговельній порт Южний про поновлення на роботі на посаді прибиральника виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства Державного підприємства "Морський торгівельний порт «Южний" та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Морський торговельній порт Южний про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді прибиральника службових приміщень і територій (змінним) в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Южний» з 20 листопада 2002 року. Наказом № 341-ос від 24 квітня 2012 року її було переведено на посаду прибиральника виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства з 01 травня 2012 року зі штатним окладом 1565 грн. з доплатою за шкідливі умови праці 4%. На вищевказаній посаді вона пропрацювала до 14 червня 2013 року. Наказом № 325-ос від 04 червня 2013 року позивач була звільнена, починаючи з 14 червня 2013 року, як зазначає роботодавець, за власним бажанням, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України. Позивач зазначає, що вона дійсно написала заяву, у якій просила звільнити її за власним бажанням, але вона зробила це під постійним тиском, який здійснювався керівництвом зазначеного підприємства. А також зазначає, що вона хвора людина і вже давно страждає на різноманітні хронічні хвороби, такі як поліартрит (2 рівня активності з вираженим болевим синдромом), розповсюджений остеохондроз та інші хвороби, які підтверджуються довідками та витягами з індивідуальних карток амбулаторного хворого. В період з 03 квітня 2013 року по 19 квітня 2013 року вона хворіла і була на лікарняному (періоди з 03.04 по 08.04; з 09.04 по 12.04; з 13.04 по 19.04). Цей факт підтверджується Листком непрацездатності Серії АВМ № 262933 Медично-санітарної частини МТП «Южний», яким її було звільнено від роботи на вищевказаний період. 20 квітня 2013 року, як було вказано у зазначеному Листку непрацездатності, вона вийшла на роботу і пропрацювала до 22 квітня 2013 року. Вже з ранку 22 квітня 2013 року вона відчула запаморочення та викликала швидку допомогу. Машина швидкої допомоги доставила її до відділення служби скорої медичної допомоги медичної компанії Інто-сана. Черговий лікар прийняв її, провів обстеження, надав допомогу, поставив діагноз та назначив курс лікування. 23 квітня 2013 року, коли вона вийшла на роботу, то знову відчула, що погано себе почуває і викликала швидку допомогу. Її знову доставили до відділення служби скорої медичної допомоги медичної компанії Інто-сана. Про обидва випадки 22 квітня 2013 року та 23 квітня 2013 року є документальне підтвердження-довідки.

Після цього, 20 травня 2013 року її викликали до кадрової служби Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний», де її попросили пояснити, чому вона не з'явилася на роботі 22 квітня 2013 року та 23 квітня 2013 року. Позивач пояснила причини, написала пояснення та приклала до нього всі необхідні документи: довідки лікаря, щодо її стану здоров'я, довідки про виклик машини швидкої допомоги, довідки про відвідування лікаря. Після цього випадку їй неодноразову повідомляли, що її збираються звільнити за те, що вона пропустила два робочих дні: 22 квітня 2013 року та 23 квітня 2013 року без поважної причини. ОСОБА_1 - стара і хвора людина і така поведінка керівництва кадрової служби Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» негативно впливала на стан її здоров'я. Вона намагалася пояснити, що вищезазначені прогули були вимушеними за станом здоров'я, про що свідчать відповідні документи, але у відповідь вона отримувала лише погрози, щодо її звільнення. Так, 26 травня 2013 року її викликали до кадрової служби Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» і повідомили про те, що вона має написати заяву про розірвання трудового договору за власним бажанням, або вона буде звільнена з підприємства за п. 4 ст. 40 КЗпП України, при цьому на той момент до виходу на пенсію за трудовим стажем, їй залишилося пропрацювати лише 1 рік. Її стан здоров'я був незадовільним і на її легко було впливати, вчиняючи тиск. Саме тому, під тиском з боку керівництва, вона написала заяву про звільнення за ст. 38 КЗпП. Після цього їй лише надіслали повідомлення про звільнення і витяг з наказу про звільнення, у яких було вказано, що трудову книжку вона може отримати в кадровій службі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний». Зазначає, що в подальшому на територію підприємства її не пускали, тому вона була позбавлена змоги отримати свою трудову книжку.

Крім того, позивач просила поновити строк для звернення до суду як пропущений з поважних причин, мотивуючи це тим, що ні трудова книжка та наказ про звільнення не видані позивачу та через постійні хвороби та скрутний матеріальний стан вона не мала змоги звернутися до суду за захистом своїх прав раніше.

За таких обставин, позивач просить суд поновити на роботі на посаді прибиральника виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства в ДП «МТП «Южний» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, підтвердивши, що заяву про звільнення за власним бажанням позивачем була написана під впливом психологічного тиску з боку начальника комунального господарства ДП «МТП «Южний» ОСОБА_2 та табельника ДП «МТП «Южний» ОСОБА_3

В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали письмові заперечення, пояснивши суду, що твердження позивача про написання ним заяви про звільнення з ДП «МТП «Южний» під впливом психологічного тиску з боку працівників порту не відповідає дійсності, адже виходячи із змісту позовної заяви є всі підстави вважати, що заява про звільнення за угодою сторін була написана ОСОБА_1 виключно з метою уникнення звільнення його по п.4 ст. 40 КЗпП, що, в свою чергу, спричинило би більш «болючі» наслідки для останнього, і це позивач усвідомлював, а також надали заяву про застосування строків позовної давності

Вислухавши сторони, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Морський торговельній порт Южний про поновлення на роботі на посаді прибиральника виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства Державного підприємства "Морський торгівельний порт «Южний" та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу необхідно відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що згідно виписки з наказу начальника морського торговельного порту Южний (з особового складу) № 341-ос від 24 квітня 2012 року ОСОБА_1 прибиральника службових приміщень, територій (і місць загального користування) було переведено на посаду прибиральника виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства з 01 травня 2012 року зі штатним окладом 1565 грн. з доплатою за шкідливі умови праці 4%, на підставі заяви.

31.05.2013 року позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням з 14.06.2013 року.

Згідно виписки з наказу начальника морського торговельного порту Южний (з особового складу) № 325-ос від 04 червня 2013 року ОСОБА_1 була звільнена з 14 червня 2013 року за власним бажанням, відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Суд критично відноситься до ствердження позивача про те, що він був вимушений написати заяву про звільнення під постійним тиском, який здійснювався керівництвом, адже позивачем підтверджено в судовому засіданні, що заява була написана ним власноруч.

Відповідно до п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», з наступними змінами та доповненнями, працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться.

Позивач не скористалася своїм правом на відкликання своєї заяви про звільнення за власним бажанням.

Крім того, твердження позивача про те, що заяву про звільнення за власним бажанням позивачем була написана під впливом психологічного тиску з боку начальника комунального господарства ДП «МТП «Южний» ОСОБА_2 та табельника ДП «МТП «Южний» ОСОБА_3 спростовується показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює у ДП «МТП «Южний» на посаді фахівця табельного сектору відділу оплати праці та в її обовязки входить направлення заяв працівників до кадрової служби підприємства. На позивача при написанні заяви про звільнення нею ніякого тиску не здійснювалось, взагалі ніякої бесіди про звільнення ОСОБА_1 між ними не було, свідок не знає, чи був тиск на позивача з боку інших осіб.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він працює на посаді начальника комунального господарства ДП «МТП «Южний» та позивач була його підлеглою. За медичними показами ОСОБА_1 було переведено на більш легку робочу ділянку з більш легкими умовами роботи. В звязку з неявкою ОСОБА_1 на роботу 22 квітня 2013 року та 23 квітня 2013 року та не сповіщення останньої про причини неявки, свідком, відповідно до діючого положення, було складено відповідний акт. Ніякого тиску на ОСОБА_1 свідком не здійснювалось, навпаки, отримавши заяву позивача про звільнення він сказав останній, щоб вона добре поміркувала, та надав строк для роздуму. Крім того, свідок зазначив, що ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на відкликання заяви про звільнення.

Також суд вважає, що позивач пропустила строк на звернення до суду та не находить підстав для його поновлення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі грудової книжки.

В свою чергу, ОСОБА_1 вважає пропущення строку для звернення до суду поважним, у зв'язку з тим, що ні трудова книжка ні наказ про звільнення по теперішній час не видані їй ДП «МТП «Южний».

Вищезазначені доводи позивача спростовуються наступним.

ДП «МТП «Южний» листом від 14.06.2013 р. № 5332/118/13 повідомило позивача про те, що наказом начальника ДП «МТП «Южний» з особового складу від 04.06.2013 року № 325-ос, її звільнено з 14.06.2013 року згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

До даного листа ДП «МТП «Южний» було додано виписку з наказу начальника ДП «МТП «Южний» з особового складу від 04.06.2013 року № 325-ос про звільнення ОСОБА_1

З огляду на те, що ОСОБА_1 не звернулась до кадрової служби підприємства для отримання своєї трудової книжки, ДП «МТП «Южний» також листом від 14.06.2013 року № 5332/118/13 повідомило позивача про необхідність отримання нею трудової книжки в кадровій службі підприємства або можливість за її письмовим запитом (завіреним нотаріально) надіслання трудової книжки за її домашньою адресою.

Вищезазначений лист ДП «МТП «Южний» ОСОБА_1 отримала 19.06.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Тобто, наказ про звільнення було вручено ОСОБА_1 19.06.2013 року, а трудову книжку позивач до цього часу не отримала з незалежних від ДП «МТП «Южний» причин.

Крім того, позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про здійснення та направлення її звернень до профспілкового комітету, первинної профспілкової організації та комісії по трудовим спорам ДП «МТП «Южний».

Таким чином, вищевикладене підтверджує факт порушення ОСОБА_1 ст. 225, 233 КЗпП України при зверненні із заявою про вирішення трудового спору.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9, якщо місячний або тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Коли пропущений десятиденний строк не буде поновлено, заява залишається без розгляду. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін. При пропуску передбаченого ст. 225 КЗпП України десятиденного строку без поважних причин необхідності у з'ясуванні інших обставин справи не має.

Згідно з ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 225, 233 КЗпП України, ОСОБА_1 повинна була звернутися до відповідного суду з позовною заявою до 20.07.2013 року, але позивач звернулася до Южного міського суду Одеської області тільки 14.11.2014 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності майже на 1 рік і 4 місяці.

При таких обставинах, суд вважає, що ОСОБА_1 була звільнена з посади прибиральниці виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства в Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Южний» на законних підставах, та нею був пропущений строк для звернення до суду, тому в задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Морський торговельній порт Южний про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 36, 40, КЗпП України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст.10, 60, 79,88, 212, 215 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Морський торговельній порт Южний про поновлення на роботі на посаді прибиральника виробничих (і службових) приміщень (змінним) дільниці господарського забезпечення комунального господарства Державного підприємства "Морський торгівельний порт «Южний" та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Южний міський суд Одеської області.

Суддя В.Г.Котов