233 № 233/4601/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Янюка Ю. Б. при секретарі Франчук А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

4 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Будучи власником вказаного будинку, вона обмежена у своєму праві, тому що в домі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який є колишнім чоловіком її дочки, ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_3 у домі не проживає з червня 2013 року, тобто після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_4, шлюб між яким у подальшому був розірваний за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду від 25 вересня 2013 року.Його особистих речей у будинку немає, але по теперішній час він не знявся з реєстрації. Відповідач права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами вона змушена нести додаткові витрати по утриманню будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим вона просить визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності.

З'ясувавши у судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.3), в якому зареєстрований відповідач ОСОБА_3 (а.с.4), який є колишнім чоловіком дочки позивача, ОСОБА_4(а.с.5).

Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_3 в цьому домі не мешкає без поважних причин з червня 2013 року, що не заперечує відповідач (а.с.6), чим порушує право власності позивача на вказаний будинок. У свою чергу, відповідач ОСОБА_3 права власності на вказаний будинок чи права користування ним не має.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 відсутній у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для нього не мається, і він не скористувався своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивача підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача ОСОБА_3 такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя