Справа № 361/1988/15-ц
Провадження № 2/361/1265/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 вересня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Ярмоленко І.А., Сахнюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

установив:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

З урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.62) позивач зазначала, що у серпні 2008 року вона звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про виділ у натурі ? частки будинку, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою. В ході судового розгляду було проведено судову будівельно- технічну експертизу і згідно її висновку було запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року її позов було задоволено та проведено розподіл спірного будинку відповідно до другого варіанту експертизи.

Позивач отримала виконавчий лист та подала його до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції. Після цього, нею, спільно з чоловіком, згідно рішення суду та на підставі рішення виконавчого комітету Руднянської сільської ради № 64 від 16 листопада 2009 року про надання дозволу на переобладнання житлового будинку, було проведено перепланування будинку та здійснено капітальний ремонт виділеної судом в натурі частини будинку, а саме: замінено стелю, виконано підвісну стелю, замінена підлога, покладений утеплювач підлоги, залита цементна стяжка та покрито лінолеумом, встановлені пластикові вікна, замість старих дерев'яних, встановлено нові дверні блоки та двері, влаштовано перегородку у веранді, замуровано дверний пройом в кімнаті 1-1, крім того було добудовано частину веранди, внаслідок чого збільшились її розміри. Також по всій виділеній їй частині була прокладена нова електомережа та переобладнана система газопостачання, для чого було розроблено проекти та заключено відповідні договори на надання послуг. Крім того, в коридорі було стаціонарно вмонтовано шафу-купе довжиною близько 3 метрів. Всього виконано будівельних робіт на загальну суму більше 90 000 грн.. Зазначені обставини підтверджуються, технічним паспортом та квитанціями на придбання будівельних матеріалів.

Актом державного виконавця від 22 листопада 2010 року було встановлено, що рішення суду виконано, будинок переобладнано згідно рішення суду, тому постановою від 09 грудня 2010 року було закінчено виконавче провадження у зв'язку з його виконанням.

Таким чином станом на 22 листопада 2010 року спірний будинок на законній підставі був переобладнаний на двоквартирний, а також в частині позивача зроблено капітальний ремонт.

Побачивши це, відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 через п'ять місяців вирішила подати апеляційну скаргу, щоб змінити рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року і таким чином заволодіти частиною будинку, яка належить позивачу та в якій був проведений дорогий ремонт.

В середині квітня 2010 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 біля станції метро «Лісова», що по вул. Кіото, 2 в м. Києві, у невстановленої досудовим слідством особи за грошові кошти в сумі 500 грн. придбали виписки з історії хвороби № 2110/09 та 0495/10 Київської міської клінічної лікарні «Київський міський центр серця» про перебування ОСОБА_2 з 28 грудня 2009 року по 05 квітня 2010 року на стаціонарному лікуванні в зазначеному закладі, завідомо знаючи, що вказані офіційні документи є підробленими, а викладена в них інформація не відповідає дійсності.

05 травня 2010 року відповідачі подали до Броварського міськрайонного суду Київської області заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду від 29 грудня 2009 року, пославшись як на об'єктивну підставу, що унеможливила оскарження рішення в передбачений законом термін, на тривале перебування ОСОБА_2 у лікувальному закладі, та долучивши підроблені документи, до даної заяви. Зазначені обставини у повному обсязі підтверджуються вироком Броварського міськрайонного суду від 03 липня 2012 року, який набрав законної сили 18 липня 2012 року.

09 листопада 2010 року Апеляційний суд Київської області взяв до уваги виписки з історії хвороби № 2110/09 та 0495/10 Київської міської клінічної лікарні «Київський міський центр серця», які вище зазначеним вироком суду визнані підробленими, і таким чином визнав поважними причини пропущення ОСОБА_2 строку на подання апеляційної скарги та постановив ухвалу, якою поновив ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року.

В подальшому 14 грудня 2010 року Апеляційний суд Київської області ухвалив рішення, яким задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2, скасувавши рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року та ухвалив нове рішення, яким здійснив поділ будинку згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, і таким чином частина будинку в якій позивач провела ремонт опинилась у власності в ОСОБА_2, але виконати вказане рішення Апеляційного суду Київської області тривалий час не представлялось можливим з технічних причин, адже необхідно було залучати відповідних технічних спеціалістів для того, щоб знову переробляти проекти на газ та світло, а також систему опалення будинку.

Вже після подання даного позову і після першого засідання у даній справі, тобто 10 червня 2015 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та виявив, що ОСОБА_2 03 червня 2015 року написала заяву про закриття виконавчого провадження у зв'язку з тим, що рішення Апеляційного суду Київської області нею було виконано самостійно.

На наступний день позивач разом із своїм представником та своєю дочкою ОСОБА_5 поїхали до спірного будинку, щоб перевірити, яким чином ОСОБА_2 виконала рішення суду і виявили, що вхідні двері до спірного будинку заблоковано, через вікно вона побачила, що двері та ще якісь речі лежать в її кімнаті.

Яким чином ОСОБА_2 без її присутності і без участі державного виконавця проникли до частини будинку, що належить позивачу і що там робили їй не відомо, але те що остання туди проникли незаконно, то це факт.

В діях відповідача ОСОБА_2 містяться ознаки складу злочину, передбаченого частиною ст. 356 КК України, а саме самоуправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, адже вона не мала права самовільно демонтувати дверні блоки позивача, блокувати вхідні двері, замуровувати вхідні проходи, пошкоджувати систему опалення, електоро- та газопостачання будинку та порядкувати у частині будинку, що належить позивачу.

Враховуючи вказані обставини, позивач звернулася до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_2

На даний час у неї відсутня можливість оцінити розмір завданої їй матеріальної шкоди, адже двері до будинку заблоковані, дверні прорізи замуровані, тому позивач вимушена для того щоб не затягувати розгляд даної справи зменшити розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідачів завданої матеріальної шкоди.

Крім того, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 03 червня 2015 року було фактично пошкоджено системи опалення, електро- та газозабезпечення будинку, позивачу було завдано додаткової моральної шкоди, адже зазначені дії призвели до того, що її частину будинку стало неможливо експлуатувати.

Таким чином позивач вважає, що у результаті вчинення злочину відповідачами їй було завдано більш значну моральну шкоду, її розмір вона оцінює у 60 000 грн., так як ці кошти, хоч частково зможуть компенсувати завдані відповідачами позивачу моральні страждання.

Сім'я позивача весь цей час почувала і почувається жахливо, у них зовсім зникла довіра до людей. Вона просто навіть не очікувала такого безчесного вчинку від своєї рідної сестри, адже сподівалась на старість переїхати у батьківську частину будинку, яка перейшла їй по спадщині, тому всією родиною заощаджували кошти, які витратили на ремонт та переобладнання виділеної їм судом частини будинку, але у зв'язку із злочинними діями відповідачів, вони все це втратили.

Ці душевні страждання дуже серйозно позначились на стані здоров'я усієї родини. Чоловік позивача ОСОБА_6, внаслідок переживань та постійних стресів в лютому 2011 року тяжко захворів на онкологічне захворювання і в зв'язку з цим переніс дві складні операції, що підтверджується медичною довідкою від 11 березня 2011 року, виданою Київським обласним онкодиспансером, а в подальшому внаслідок загострення вказаної хвороби помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього.

На ґрунті зазначених вище душевних переживань у позивача трапився гіпертонічний криз. Окрім того, їй доводиться вже близько 3 років поспіль, оббивати пороги судів та інших правоохоронних органів, щоб добитись справедливості.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь завдану злочином моральну шкоду в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн. та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь завдану злочином моральну шкоду в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) грн..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили суд про задоволення позову в повному обсязі з урахуванням уточнень до позовної заяви.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, надали суду письмові заперечення до позову, в яких стверджували, що капітальний ремонт, як зазначає позивач був зроблений в 2010 році. За 5 років, які позивач прожила в тій частині будинку ремонт прийшов в стан, що знову потребує капітального ремонту. Позивач незаконно проживає в частині будинку ОСОБА_2 і не виконує рішення апеляційної інстанції з грудня 2010 року. Крім того, рішенням Броварського міськрайонного суду від 19 жовтня 2011 року зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користуванні та розпорядженні приміщеннями. По цій справі триває виконавче провадження і ОСОБА_1 не виконуються зазначені рішення судів та вимоги виконавчої служби протягом останніх п'яти років.

Абсолютно всі документи, договори, квитанції, які подавалися, як докази понесених матеріальних витрат, датуються раніше ніж було рішення суду першої інстанції. Отже, доказів позивач не має, так само як немає права вимоги компенсації за ремонт, який був початий задовго до виникнення спору.

Твердження позивача про те, що вони подали апеляційну скаргу через 5 місяців з метою заволодіння частиною будинку позивача є необґрунтованими.

Стосовно доводів позивача щодо підробки виписок з хвороби, то відповідачі вже понесли покарання за свій злочин у вигляді 1 року 6 місяців обмежені волі з випробування на підставі ст.75 КК України, встановивши кожній іспитовий строк 1 рік. Відповідачі щиро розкаялись у скоєному, повністю признали свою вину. Крім того, зазначені виписки з хвороби ніяким чином не стосуються даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 законно вселилась в свою частину будинку, яку позивач незаконно експлуатувала багато років і чинила перешкоди вселенню. Вселення проходило за участю працівника ДВС. Жодних доказів пошкодження системи опалення, електро- та газозабезпечення будинку позивач не має.

Моральна шкода, що оцінена позивачем в 60 000 грн. не має підтвердження, оскільки відповідачі в 2009 році не знали, що є спір щодо користування будинком.

Посилання на те, що внаслідок стресу чоловік позивача отримав онкозахворювання прямої кишки та помер нічим не підтверджене.

На підставі вищевикладеного, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі ? частки будинку, що є у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою було задоволено та поділено спірний житловий будинок відповідно до варіанту №2, запропонованого експертами в результаті проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.5-7).

Рішенням виконавчого комітету Руднянської сільської ради Броварського району Київської області №64 від 16 листопада 2009 року, було надано дозвіл на переобладнання спірного житлового будинку в АДРЕСА_1, співвласниками якого є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.8).

Робочий проект газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1, за замовленням позивача ОСОБА_1 було погоджено 16 жовтня 2006 року, договір про надання послуг з газопостачання до житлового будинку укладено 23 жовтня 2006 року між Броварською ФЕГГ та позивачем ОСОБА_1 (а.с.9, 10).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, станом на 16 червня 2008 року будівельна (балансова) вартість спірного житлового будинку становила 206 011 грн., інвентаризаційна вартість - 169 970 грн. (а.с.11-15).

В судовому засіданні встановлено, що було проведено перепланування спірного будинку та здійснено капітальний ремонт виділеної судом позивачу ОСОБА_1 в натурі частини будинку, по всій виділеній їй частині була прокладена нова електромережа та переобладнана система газопостачання, для чого було розроблено проекти та заключено відповідні договори на надання послуг, що підтверджується технічним паспортом та квитанціями на придбання будівельних матеріалів (а.с.16-28).

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2012 року, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, з випробувальним строком в 1 рік на підставі ст.75 КК України (а.с.30-31).

З вироку вбачається, що в середині квітня 2010 року відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 біля станції метро «Лісова», що по вул. Кіото, 2 в м. Києві, у невстановленої досудовим слідством особи за грошові кошти в сумі 500 грн. придбали виписки з історії хвороби № 2110/09 та 0495/10 Київської міської клінічної лікарні «Київський міський центр серця» про перебування ОСОБА_2 з 28 грудня 2009 року по 05 квітня 2010 року на стаціонарному лікуванні в зазначеному закладі.

На рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2010 року, відповідачу ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року (а.с.32).

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2010 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2009 року скасовано, а спірний будинку було поділено між співвласниками згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с.33-35).

Згідно медичної довідки від 11 березня 2011 року, виданої Київським обласним онкологічним диспансером, чоловік позивача ОСОБА_6 мав онкологічне захворювання відділу прямої кишки, внаслідок загострення якого помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с.36,37).

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (ч.2 ст.1168 ЦК України).

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Доказів заподіяння позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, а також причинно-наслідкового зв'язку дій відповідачів із хворобою та смертю її чоловіка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачем не надано та судом не здобуто.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторін в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.1167, 1168 ЦК України, ст.ст., 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином - відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С. Сердинський