Справа №489/6097/14-ц 18.05.2015 18.05.2015 18.05.2015
Провадження №22-ц/784/1126/15
Провадження №22-ц/784/1126/15 Головуючий у першій інстанції Губницький Д.Г.
Категорія 25 Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

18 травня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участі: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2014 року, ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» про стягнення майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві зазначено, що 30 грудня 2013 року в місті Миколаєві по вулиці Миколаївській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки RENAULT модель KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки CHEVROLET модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю, яким керував водій ОСОБА_3, були заподіяні механічні пошкодження, вартість усунення яких, згідно ремонтної калькуляції, складеної 17 липня 2014 року, становить 18 120 грн. 09 коп.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 на свою користь 18 120 грн. 09 коп. у відшкодування майнової шкоди, 1 000 грн. 00 коп. витрати пов'язані з проведенням експертної оцінки транспортного засобу та 3 000 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу.

Окрім того, ОСОБА_3 вказував на те, що внаслідок таких дій відповідача йому спричинена також моральна (немайнова) шкода, компенсацію якої він оцінив в розмірі 15 000 грн. 00 коп. та просив стягнути її з ОСОБА_5 на свою користь.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 листопада 2014 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант - Авто» (далі - ПАТ «УСК «Гарант - Авто»).

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант - Авто» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 9 286 грн. 67 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 121 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 3 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір суми відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В іншій частині позовних вимог судове рішення не оскаржується.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилаючись на приписи ст.ст.1166,1167 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІV (з наступними змінами та доповненнями), виходив із доведеності настання страхового випадку, оскільки вважав, що шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди завдана позивачу саме з вини відповідача, дії якого не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України і знаходилися у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, а тому саме він разом з ПАТ «УСК «Гарант - Авто», як страховиком його цивільно-правової відповідальності, мають нести відповідальність за шкоду заподіяну позивачу. Крім того, суд вважав, що пошкодженням автомобіля, відповідач ОСОБА_5 спричинив позивачу, як власнику транспортного засобу, і моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях з приводу пошкодження транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2013 року по вулиці Миколаївській у місті Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки RENAULT модель KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3 та автомобіля марки CHEVROLET модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_5

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5 перед третіми особами застрахована ПАТ «УСК «Гарант - Авто» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 липня 2013 року. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль CHEVROLET модель AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_2. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого за цим полісом становить 50 000 грн. 00 коп. Строк дії полісу до 25 липня 2014 року включено (а.с.24).

Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 січня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400 грн. 00 коп. (а.с.25).

ПАТ «УСК «Гарант - Авто» визнало дану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що 26 березня 2014 року склало відповідний страховий акт №000016305/01 та прийняло рішення про відшкодування матеріальної шкоди з врахуванням зносу на підставі полісу №АС/5326749 в розмірі 9 286 грн. 67 коп. (а.с.61).

На час розгляду справи в суді першої інстанції, страховою компанією страхове відшкодування позивачу виплачено не було.

Положення ст.1 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року (з наступними змінами і доповненнями) регламентують, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до положень ч.1 ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

За правилами ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» від 01 липня 2004 року (далі - Закон №1961-IV), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач одночасно зазначав, що пошкодженням автомобіля, відповідач також спричинив йому і моральну шкоду, яка полягає в душевних переживаннях з приводу пошкодження транспортного засобу та необхідністю деякий час керувати саме пошкодженим автомобілем, що привертало увагу інших учасників руху та його знайомих.

В зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України.

Так, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування також враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п.п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Покладаючи на відповідача ОСОБА_5 обов'язок по відшкодуванню завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 3 000 грн. 00 коп., судом першої інстанції, з врахуванням вищевказаних норм матеріального права, вірно було враховано характер та обсяг страждань (душевних), яких зазнав позивач та характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), з урахуванням у конкретному випадку вини відповідача, часу та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану та інших обставин. Зокрема, судом враховано характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих та виробничих зв'язках позивача.

Отже, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, виходячи із вимог ч.1 ст.1167 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також виходячи із фактичних обставин справи, характеру дій винної особи та їх наслідків, обсягу та ступеню заподіяних цим позивачу моральних страждань, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості обгрунтовано стягнуто на користь позивача 3 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять посилань на такі порушення норм процесуального права, щоб могли бути підставою для скасування судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Рішення в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «УСК «Гарант - Авто» на користь ОСОБА_3 суми страхового відшкодування в розмірі 9 286 грн. 67 коп. сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ст.303 ЦПК України колегією суддів в цій частині не переглядається.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 грудня 2014 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: