Спр ава № 534/1919/14-ц
№ 6/534/63/15
У Х В А Л А

03 серпня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Крикливого В.В.

при секретарі Клімовій С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Комсомольську справу за заявою ОСОБА_1 про відмову від примусового виконання рішення,

встановив:

14 липня 2015 року на адресу суду в порядку ст.372 ЦПК України надійшла заява ОСОБА_1 про визнання відмови від примусового виконання судового рішення.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи учасники процесу до суду не зявились, що перешкоджає розгляду порушеного питання. Боржник ОСОБА_2 звернулась із клопотання про розгляд заяви стягувача за її відсутності.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.09.2014 року повністю задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 борг на загальну суму 298407,02 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3877,60 грн. Одночасно, з ОСОБА_2 стягнуто на користь держави 20 грн. державного мита.

За ухвалою Комсомольського міського суду від 21.10.2014 року у вказане вище судове рішення внесені виправлення із викладення його резолютивної частини у наступній редакції: «Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 298407,02 грн. боргу та понесені судові витрати в розмірі 3227,67 грн. Зобовязати УДКСУ у м.Комсомольську Полтавської області повернути ОСОБА_1 частину сплаченої ним суми судового збору в розмірі 406,33 грн.».

Ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 03.12.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вказане судове рішення набрало законної сили та у встановленому порядку звернуто до виконання, 17.12.2014 року на підставі заяви позивача останнім було отримано виконавчий документ для предявлення його до примусового виконання.

Виходячи із змісту ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Згідно з частиною другою вказаної статті суд має право не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду суд постановляє ухвалу відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з приєднаною до матеріалів справи розпискою ОСОБА_1 від 18.05.2015 року, останній фінансових претензій до боржника ОСОБА_2 не має. Як зазначено у предявленій заяві, ОСОБА_1 відмовляється від примусового виконання ухваленого на його користь рішення про стягнення з ОСОБА_3 боргу та судових витрат, наслідки, передбачені ст.ст.49,50 ЗУ «Про виконавче провадження» йому зрозумілі.

З огляду на викладене та враховуючи, що відмова стягувача не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою.

Керуючись ст.372 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Прийняти відмову стягувача ОСОБА_1 від примусового виконання рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 вересня 2014 року у цивільній справі № 534/1919/14-ц.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів, з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий