Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/965/15-ц
Провадження № 2/376/463/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Клочко В.М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області справу за позовом ОСОБА_2 до Ленінської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки площею 3,110 га, яка призначене для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ленінської сільської ради Сквирського району Київської області на яку мав право ОСОБА_4, який помер 15.12.2011 року, право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії III-КВ № 066641 виданим 28.03.2001 року на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Ленінської сільської ради від 20.03.2001 року за № 4, виданого на імя ОСОБА_5, яка померла 26.01.2010 року, ? частину житлового будинку за № 4 з господарськими будівлями і спорудами по вул. Гоголя у с. Ленінське Сквирського району Київської області та ? частину майнового паю на майновий пай члена КСП «Роставиця» с. Шамраївка Сквирського району Київської області, який був виданий на імя ОСОБА_5, яка померла 26.01.2010 року посилаючись на те, що 11.12.2011 року помер її син ОСОБА_4. Після його смерті відкралась спадщина за законом на вище зазначену спадкову масу. Вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контри за місцем відкриття спадщини, однак оформити спадщину в установленому законом порядку не має можливості у звязку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкову масу.

Позивач у судове засідання не зявилася звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутність та просила ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність та просив ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Третя особа без самостійних вимог : ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовим клопотання у якому просить розглянути справу у його відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог, заперечень не має.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Статтями 60, 61 ЦПК Українивстановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Обставини, визнані сторонами, згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК Українине підлягають доказуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, зважаючи на відсутність сторін по справі, суд при вирішенні справи приймає до уваги ті обставини, на які посилаються позивач, та докази, що надані на їх підтвердження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 11.12.2011 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на спадкову масу, а саме : ? частину земельної ділянки площею 3,110 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ленінської сільської ради Сквирського району Київської області на яку мав право ОСОБА_4, який помер 15.12.2011 року, право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії III-КВ № 066641 виданим 28.03.2001 року на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Ленінської сільської ради від 20.03.2001 року за № 4, виданого на імя ОСОБА_5, яка померла 26.01.2010 року, ? частину житлового будинку за № 4 з господарськими будівлями і спорудами по вул. Гоголя у с. Ленінське Сквирського району Київської області та ? частину майнового паю на майновий пай члена КСП «Роставиця» с. Шамраївка Сквирського району Київської області, який був виданий на імя ОСОБА_5, яка померла 26.01.2010 року.

Спадкоємцями за законом є мати спадкодавця ОСОБА_2, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини та брат ОСОБА_3, який від прийняття спадщини відмовився.

Статею 3 ЦПКпередбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2). Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною (ч. 3).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3і 4 ЦПК).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні спори не інакше як за зверненням юридичних чи фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Стосовно вимоги, щодо визнання права власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, житловий будинок суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд, звертає увагу, що у зазначеній нормі, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності :

1) якщо це право не визнається іншими особами (за умовами, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права, осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах , повинні захищатись за допомогою відповідних норм інститут зобовязального права);

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності може бути особа, яка є вже власником майна, а відповідачем будь-яка особа яка сумнівається у належності майна позивачеві, має власний інтерес тощо.

Даної правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який у п.37 пленуму від 07.02.2014 року за № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначив, що з урахуванням положень частини першої статті 15та статті 392 ЦКвласник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ст. 182 ЦК України).

З вище наведеного, суд, приходить до висновку, що право власності на нерухоме майно виникає тільки з моменту його державної реєстрації, а тому відкриття спадщини передбачене ст.. 1268 ЦК України не означає виникнення у спадкоємців права на спадщину (обєкт спадкування), а означає лише виникнення права на прийняття чи відмову від неї.

Також, суд, звертає увагу, що у п. 1 листа ВССУ N 24-753/0/4-13йдеться про обов'язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Під час розгляду справи судом було встановлено та стверджується матеріалами справи, що позивач не набув права власності на спадкову масу в установленому законом порядку, окрім того порушення прав позивача взагалі відсутній, нотаріус не відмовляв у видачі Свідоцтва про права на спадщину, а тому суд, приходить до висновку, що позов фактично спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури тощо, а тому названий позивачем інтерес не пов'язаний з його суб'єктивними правами і тому не підлягає правовому захисту і не може вважатись законним інтересом. Крім того цей інтерес спрямований на ущемлення прав відповідача та можливо інших осіб, зважаючи на те, що у суду відсутні реальні можливості на виявлення інших спадкоємців, кредиторів тощо.

Відповідно до частини третьої статті 16 ЦК Українисуд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу, згідно з частиною третьоюякої не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,131,212-215,218 ЦПК

ст. ст. 1217,1218,1220,1221,1222,1223,1228,1258,1261,1268, 1270 ЦК України,

постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року,суд,-

вирішив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Ленінської сільської ради Сквирського району Київської області, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

:Суддя:ОСОБА_6