АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2076/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Бесараб Н.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріПосипайко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_6 про зміну способу виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики ,-

в с т а н о в и л а :

15 06. 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Лисянського РУЮ з 04 березня 2014 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/2311/2013 року, виданого 27 лютого 2013 року Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення з ПП «Родинний сад» на його користь боргу в сумі 133326,39 грн. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ були здійсненні дії по виявленню грошових коштів та майна боржника для виконання вказаного рішення суду. Листом Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 30 квітня 2015 року йому було повідомлено про хід виконання вищевказаного рішення суду. Крім того було зазначено, що у відповідності до чинного законодавства, на даний час реалізація арештованого державним виконавцем майна здійснюється у системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ). Процедура реалізації арештованого майна регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом МЮУ № 656/5 від 16 квітня 2014 року. При цьому, процедура звернення стягнення на земельну ділянку, яка належить боржнику на праві приватної власності шляхом її реалізації на електронних прилюдних торгах не врегульована, та прямо суперечить п.1 Тимчасового порядку. В розумінні вказаного порядку, земельні ділянки у разі накладення на них арешту, не є арештованим майном і не можуть реалізовуватися через СЕТАМ. Тому ОСОБА_6 звернувся до суду із даною заявою та просив суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області, зміненого рішенням апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики, постановивши ухвалу про стягнення з боржника боргу шляхом переходу права власності на майно боржника, а саме: належних боржнику земельних ділянок, виявлених в ході виконання рішення суду, щодо яких проведена експертна оцінка вартості, до стягувача ОСОБА_6 в розмірі, що не перевищує розміру заборгованості згідно з виконавчим листом № 2/2311/23, виданого 27 лютого 2013 року Лисянським районним судом Черкаської області. А у випадку, коли майна боржника, переданого стягувачу в рахунок погашення боргу, буде недостатньо для стягнення боргу, згідно вищевказаного виконавчого листа, залишок суми стягнути у спосіб передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про зміну способу виконання рішення суду про стягнення боргу - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в зв'язку з чим, просить скасувати ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про зміну способу і порядку виконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області, зміненого рішення апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року у вказаній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника, та його представника , які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи у задоволенні даної заяви ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із п. 15 Розділу Х Перехідні положення ЗК України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Також суд послався на п. п.»є» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, яким роз'яснено , що не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічна норма міститься в ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно якій у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Отже, системне тлумачення положення ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України « Про виконавче провадження« дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в порядку і способом, раніше встановленими.

При цьому, розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть, оскільки ст. 373 ЦПК України передбачає заходи, спрямовані на безумовне виконання рішення суду, що набрало законної сили, а не зміну його змісту .

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2012 року позов ОСОБА_6 до ПП «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики залишено без задоволення.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року позов ОСОБА_6 до ПП «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, стягнуто з відповідача ПП «Родинний сад « на користь позивача борг в сумі 128000 грн., 3 % річних в розмірі 3356,05 грн., а всього 131356,05 грн. та судові витрати в розмірі 1970,34 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Лисянського РУЮ від 04 березня 2013 року відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2/2311/23, виданого 27 лютого 2013 року Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення з ПП «Родинний сад» на користь ОСОБА_6 вказаної суми заборгованості та судові витрати.

Згідно даних акту опису й арешту майна від 01 грудня 2014 року, складеного в.о. начальника відділу ДВС Лисянського РУЮ та понятих, по вказаному виконавчому провадженню накладено арешт на 6 земельних ділянок, належних боржнику ПП «Родинний сад» для ведення особистого селянського господарства.

16 грудня 2014 року державним виконавцем ВДВС Лисянського РУЮ винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні по вищевказаному виконавчому листі.

З листа головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 30 квітня 2015 року № К-294/9-30/2, адресованого ОСОБА_6 за результатами розгляду його звернення, вбачається, що у відповідності до чинного законодавства, на даний час реалізація арештованого державним виконавцем майна здійснюється у системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ). Процедура реалізації арештованого майна регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом МЮУ № 656/5 від 16 квітня 2014 року. При цьому, процедура звернення стягнення на земельну ділянку, яка належить боржнику на праві приватної власності шляхом її реалізації на електронних прилюдних торгах не врегульована та прямо суперечить п.1 Тимчасового порядку. В розумінні Тимчасового порядку, земельні ділянки у разі накладення на них арешту, не являються арештованим майном і не можуть реалізовуватися через СЕТАМ. В зв'язку з цим, управлінням на адресу ДВС України направлено лист з проханням розглянути можливість ініціювання перед Мін'юстом розробки законопроекту про внесення змін до відповідних нормативно-правових актів, що забезпечують функціонування механізму реалізації арештованих земельних ділянок та проінформовано про неможливість забезпечити виконання вимог ст.ст. 62, 63 ЗУ «Про виконавче провадження» та інших вимог чинного законодавства, що зобов'язують державного виконавця звернути стягнення на земельну ділянку боржника на даний час.

Станом на день розгляду вказаної скарги ОСОБА_6, рішення суду про стягнення з ПП «Родинний Сад» на його користь боргу не виконано.

Під час розгляду справи судом першої інстанції достовірно встановлено, що у відповідності до чинного законодавства, на даний час реалізація арештованого державним виконавцем майна здійснюється у системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ).

Процедура реалізації арештованого майна регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Мінюсту від 16 квітня 2014 року № 656/5 «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», пунктом 1, якого визначено, що арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення , і яке підлягає примусовій реалізації.

В свою чергу, ч. 7 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту.

15. 06. 2015 року ОСОБА_6, звертаючись до суду із заявою про зміну способу виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року, просив на підставі ст. 373 ЦПК України змінити спосіб виконання рішення суду та в рахунок погашення боргу стягнути борг з боржника шляхом переходу права власності на майно боржника, а саме належних йому земельних ділянок, виявлених в ході виконання рішення суду щодо яких проведена експерта оцінка вартості до стягувача ОСОБА_6 в розмірі, що не перевищує розміру заборгованості згідно даних виконавчого листа.

Однак, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 про зміну способу і порядку виконання рішення суду про стягнення боргу зазначеним шляхом задоволенню не підлягає, оскільки визнання права власності на майно наведеними нормами ст. 373 ЦПК України не передбачено та діючим законодавством встановлений інший порядок набуття і захисту права власності врегульований главами 24 , 27, 29 ЦК України, при цьому за змістом положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 118 ЦПК України визнання права власності на майно в судовому порядку здійснюється шляхом пред'явлення позову до суду, а не в порядку, встановленому ст. 373 ЦПК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не були враховані, хоча судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, однак колегія суддів вважає, що дана відмова в задоволенні заяви має бути саме в підстав вказаних вище в ухвалі апеляційного суду.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в частині щодо скасування ухвали суду першої інстанції, проте в іншій частині щодо задоволення заяви ОСОБА_6 про зміну способу та порядку виконання рішення суду правових підстав колегія суддів не вбачає і відмовляє в задоволенні заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявлених вимог ОСОБА_6, а тому ухвала суду першої інстанції як постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права на підставі п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні вказаної заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду зазначеним в ній шляхом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 2.ч. 1 ст. 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_6 про зміну способу виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики - скасувати, постановивши нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6 про зміну способу виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 31 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємства «Родинний сад» про стягнення боргу за договором позики .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :