АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 649/947/14-ц Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е. Справа №22-ц/791/1876/2015 Доповідач: Вейтас І.В Категорія: 24 Доповідач:Вейтас І.В
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року листопада місяця 02 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Цуканової І.В.
Склярської І.В.
При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 28 травня 2015 року в справі за позовом житлово-експлуатаційної дільниці (дочірнє підприємство) відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів № 1» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримування та обслуговування житлового будинку (комплексу) та прибудинкової території та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до житлово-експлуатаційної дільниці відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів № 1» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року житлово-експлуатаційна дільниця (дочірнє підприємство) відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів № 1» (далі ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1») звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату послуг, посилаючись на те, що вони є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 і виконавцем послуг з утримування зазначеного житлового будинку і прибудинкової території та послуг з електропостачання. Відповідач є власником квартири № 6 вказаного будинку та відмовляється сплачувати за надані послуги з утримання та обслуговування житлового будинку (комплексу) та прибудинкової території та здійснювати оплату за надане йому енергопостачання. У зв'язку чим, станом на 31 липня 2014 року заборгованість відповідача становить 19247,66 гривень основного боргу, три відсотків річних в розмірі 484,91 гривень, інфляційних витрат в розмірі 927,48 гривень, всього - 20660,05 гривень, яку просить стягнути з відповідача.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що заборгованість нарахована безпідставно, оскільки тарифи, які використовує ЖЕД при нарахуванні плати, є незаконими. Вказує про необхідність проведення нарахувань за спожиту електроенергію згідно показань його електролічильника. Також вказує, що ЖЕД (ДП) ВАТ «ХЗБМ №1» взагалі відмовляється приймати платежі, якщо одночасно не сплачувати «благодійні внески», через що і виник борг.

Просив суд:

- зобов'язати ЖЕД надати дані про те, якою є його частка як власника квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язати ЖЕД надати дані якою є, та з яких земель складається прибудинкова територія вказаного будинку;

- зобов'язати ЖЕД надати документально підтверджені витрати на утримання будинку та прибудинкової території;

- зобов'язати ЖЕД надати відкритий доступ з можливістю копіювання до всієї технічної документації по будинку співвласником якого він є;

- зобов'язати ЖЕД приймати оплату за комунальні послуги.

В подальшому доповнив свої позовні вимоги та просив:

- встановити безпідставність нарахованої ЖЕД заборгованості за житлово-комунальні послуги поза межами строку позовної даності, а саме по 31 липня 2011 року в сумі 1824,76 грн.;

- визнати незаконним при нарахуванні плати за житлово-комунальні послуги застосування ЖЕД тарифів, які скасовані рішеннями судів, що набрали чинності та не підлягають застосуванню для будинків, що не належать до комунальної власності м.Херсона;

- встановити безпідставність нарахування плати за утримання будинку і прибудинкової території, за відсутності сформованого виконавцем послуги та погодженого з органом місцевого самоврядування тарифу;

- зобов'язати ЖЕД сформувати тариф на утримання будинку АДРЕСА_1, відповідно до порядку, затвердженого постановою КМУ від 01 червня 2011 року № 869 та погодити його з органом місцевого самоврядування;

- визнати безпідставність нарахування ЖЕД плати за спожиту електроенергію на підставі постанови КМУ № 959 від 01 грудня 1995 року в сумі 15731,11 гривень;

- визнати безпідставність нарахування ЖЕД інфляційних втрат та 3% річних;

- зобов'язати ЖЕД скасувати зайві нарахування за послуги, які не будуть підтверджені в судовому засіданні належними доказами щодо їх надання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 квітня 2015 року об'єднано зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 28 травня 2015 року позов житлово-експлуатаційної дільниці (дочірнє підприємство) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання та обслуговування житлового будинку (комплексу) та прибудинкової території задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь житлово-експлуатаційної дільниці (дочірнє підприємство) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» в рахунок відшкодування основної заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат 11460,7 гривень, та в рахунок відшкодування судових витрат 243,60 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до житлово-експлуатаційної дільниці (дочірнє підприємство) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» про захист прав споживачів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, зазначає, що судом не враховано, що будинок АДРЕСА_1 не належить до комунальної власності і застосування житлово-експлуатаційною дільницею (дочірнє підприємство) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» тарифів, встановлених рішеннями виконкому Херсонської міської ради № 536 від 24.11.2006 року та № 486 від 16.09.2008 року є неправомірним. При цьому вказує, що судом першої інстанції не враховано, що вказані рішення виконкому не є чинним, оскільки скасовані рішеннями судів. Зазначає, що позивачем по первісному позову не доведено факт та обсяг надання послуг, та вказує, що судом не мотивовано стягнення з нього боргу за електроенергію та не взято до уваги його заперечення щодо вказаного боргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу житлово-експлуатаційна дільниця (дочірнє підприємство) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1», вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги, такими, що не спростовують висновки суду, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_5, який підтримав свою апеляційну скаргу та пояснення представника ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1», яка заперечує проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, оскільки позивач довів, що надає, а ОСОБА_5 отримує, житлово-комунальні послуги, однак в порушення ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не сплачує їх.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості з наданих житлово-комунальних послуг ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» в своїх розрахунках з 01 січня 2008 року використовує тарифи з посиланням на рішення виконкому Херсонської міської ради від 24.11.2006 року № 536 (а.с.177) та з 29 листопада 2008 року на рішення виконкому Херсонської міської ради від 16.09.2008 року № 486 (а.с.178,179).

Однак, як слідує з матеріалів справи, постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 07 червня 2007 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2007 року, визнано нечинними та скасовані рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради в тому числі і рішення № 536 від 24 листопада 2006 року.

Також, постановою Суворовського районного суду м.Херсона від 24 липня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 вересня 2010 року, визнано незаконними та скасовані рішення Херсонської міської ради, в тому числі і рішення № 486 від 16.09.2008 року «Про затвердження переліку послуг та видів робіт і витрат та тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку, що належить до комунальної власності територіальної громади міста».

Крім того, як слідує з листів виконавчого комітету Херсонської міської ради від 04.02.2015 року та від 19.02.2015 року на даний час є чинним рішення виконавчого комітету міської ради № 29 від 24.01.2012 року «Про рішення виконавчого комітету міської ради від 20.12.2011 року № 566 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території для населення по кожному будинку окремо, що належать до комунальної власності територіальної громади міста». Тарифи щодо будинку АДРЕСА_1, який не належить до комунальної власності міської громади, не встановлювались.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і надають їх органами, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно з ч.2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 1 «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» цей порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (виконавці), суб'єктів всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Пунктом 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій це вартість надання таких послуг, розрахована на основі економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат з урахування планового прибутку та податку на додану вартість.

Тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Отже, враховуючи, що тарифи на житлово-комунальні послуги для будинку АДРЕСА_1 не сформовані у встановленому законодавством порядку, підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з житлово-комунальних послуг, розрахованої на підставі тарифів, що скасовані рішеннями судів та взагалі не мали бути застосовані до даного будинку, у суду не було. Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому рішення суду в частині часткового задоволення та відмови у задоволенні позовних вимог (в зв'язку з пропуском строку позовної давності) про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання та обслуговування житлового будинку та прибудинкової території підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги заперечення ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» на апеляційну скаргу щодо обсягу оскарження рішення суду ОСОБА_5, оскільки зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_5, як відповідач за первісним позовом, не погоджується саме з розміром нарахованої заборгованості та підставами її нарахування, тим самим оскаржує рішення суду і в частині задоволення первісного позову.

На думку колегії суддів заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги щодо неналежності розрахунку ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» заборгованості за спожиту ОСОБА_5 електроенергію.

Так, з матеріалів справи слідує, що між ВАТ «ЕК «Херсонобленерго» (постачальник) та ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» (споживач) 28 січня 2005 року, з урахування додаткової угоди від 15 грудня 2009 року, укладено договір про постачання електричної енергії. (а.с.247-264).

За умовами даного договору постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 50.00 кВТ, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.7.1. вказаного договору облік електроенергії, спожитої Споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж Споживача здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Відповідно до додатку № 5 до вказаного договору до об'єктів споживача ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» - входять житлові будинки АДРЕСА_1 (а.с.258).

Згідно додатку № 5-а договору на момент укладання договору субспоживачі відсутні.

Представник ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» під час розгляду справи апеляційним судом пояснила, що за умовами даного договору встановлено один розрахунковий засіб обліку - на 4 будинки - лічильник активної електроенергії трифазний електронний СТ-ЭА08 (а.с.274).

Пунктом 1.6 Тарифів на електроенергію, що відпускаються населенню, затверджених Постановою НКРЕ 23.04.2012 року № 497 та п.2.1.1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою НКРЕ № 498 від 23.04.2012 року, чинних на час спірних правовідносин, передбачено окремий тариф для населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об'єднане шляхом створення юридичної особи, крім гуртожитків.

Вказаний тариф і використовує позивач при нарахуванні розміру заборгованості ОСОБА_5.

Для розрахунку використаної населенням електроенергії за загальним розрахунковим засобом обліку з метою контролю кількості спожитої населенням електроенергії в квартирах мешканців можуть бути встановлені індивідуальні прилади обліку електроенергії. Їх показники беруться споживачем до уваги при проведенні нарахувань за використану електричну енергію. У разі відсутності такої інформації, нарахування електричної енергії проводиться з різниці загальнобудинкового лічильника, тобто його покази розподіляються пропорційно між тими квартирами, які не оснащено індивідуальними лічильниками.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 за використану електроенергію ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» в своїх розрахунках визначає обсяг використаної ОСОБА_5 електроенергії, використовуючи п.2.2. Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою НКРЕ № 498 від 23.04.2012 року, яким передбачено застосування норм споживання електричної енергії населенням для встановлення пільг в оплаті електроенергії.

Застосування норм споживання з використанням вказаного Порядку, в даних відносинах, на думку колегії суддів є безпідставним, тому враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність та юридичну необґрунтованість даного визначення розміру спожитої електроенергії відповідачем.

Іншого обґрунтованого розрахунку з визначенням або показників індивідуального приладу обліку електроенергії квартири АДРЕСА_1, або щомісячних показників загального розрахункового засобу обліку з визначенням частки використаної електроенергії мешканцями вказаної квартири позивачем не надано, тому колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задоволенню не підлягають, в зв'язку з чим рішення суду в даній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

При цьому колегія суддів не бере до уваги пояснення ОСОБА_5, дані ним під час розгляду справи апеляційним судом, про часткове визнання позову в частині спожитої електроенергії на суму 190 грн. та наданих житлово-комунальних послуг на суму 869 грн., оскільки ОСОБА_5 в передбаченому законом порядку від апеляційної скарги не відмовлявся повністю або частково. Також колегія суддів виходить з того, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки судом встановлена необґрунтованість наданих позивачем розрахунків.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту права свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини.

Позовні вимоги ОСОБА_5 за своїм змістом зводяться до його незгоди з первісним позовом і відносяться до доказів та заперечень проти доводів і підстав первісного позову, а відмова в задоволенні позовних вимог ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» повністю відновлює порушені права позивача за зустрічним позовом.

Щодо відмови в задоволенні вимоги зустрічного позову ОСОБА_5 про зобов'язання ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» сформувати тариф на утримання будинку АДРЕСА_1, колегія суддів виходить з наступного.

Так з матеріалів справи слідує, що згідно рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області від 19.12.1994 року № 289 ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» передано на баланс житлові будинки за адресами АДРЕСА_1.

З листа наданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області від 27.01.2015 року на запит ОСОБА_5 щодо власника житлового будинку АДРЕСА_1, слідує, що державне підприємство «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» шляхом корпоратизації перетворено у ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1», засновником якого була Українська державна корпорація промисловості будівельних матеріалів «Укрбудматеріали». До статутного капіталу зазначеного ВАТ не увійшли житлові будинки за адресами: АДРЕСА_1. Таким чином, зазначені житлові будинки не змінили статусу державного майна та органу управління - Українська державна корпорація промисловості будівельних матеріалів «Укрбудматеріали». Постановою КМ України від 24.03.2004 року № 360 Українська державна корпорація промисловості будівельних матеріалів «Укрбудматеріали» була ліквідована, питання щодо правонаступника та органу управління залишеним державним майном не вирішено. Таким чином, власником зазначеного майна залишилась держава, але не в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Херсонській області. (а.с.115).

Відповідно до ч.2 ст.31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і надають їх органами, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів

Оскільки договір про надання житлово-комунальних послуг у сторін відсутній, а матеріалами справи достовірно підтверджується лише, те що будинок АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5, є державним майном, ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» є балансоутримувачем, тому у суду немає підстав для зобов'язання ЖЕД ДП ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» сформувати тариф по вказаному будинку.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.1, 19-24, 31, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст. 303, п.п.1,2 ч.1 ст. 307, п.п.2,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 28 травня 2015 року в частині часткового задоволення та відмови у задоволенні позовних вимог житлово-експлуатаційної дільниці (дочірнє підприємство) відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів № 1» до ОСОБА_5 та стягнення судових витрат скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову житлово-експлуатаційної дільниці (дочірнє підприємство) відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів № 1» відмовити.

Зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до житлово-експлуатаційної дільниці відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів № 1» про захист прав споживачів залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом

Копія рішення оформлена 03 листопада 2015 року

Рішення набирало законної сили 02 листопада 2015 року

Суддя: І.В. Вейтас

Секретар судового засідання: О.В. Сікора