У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,
Мостової Г.І.,Фаловської І.М.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів з поточного рахунку в розмірі 17 641,10 грн з урахуванням положень ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року зазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову, якою цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктами 4, 6, 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Із роз'яснень, викладених у п. 25 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вбачається, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У справі встановлено, що спір виник за зверненням ОСОБА_6 з приводу стягнення суми за поточним вкладом з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 2, 4, 17 КАС України, зазначений спір, який виник із звернення до суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових правовідносин, відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому його розгляд повинен був здійснюватися в порядку, передбаченому нормами КАС України.

Проте апеляційний суд, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі, зазначені вище положення закону залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору, зокрема, що позовні вимоги ОСОБА_6 повинні розглядатись за правилами ЦПК України.

У справі виник спір у сфері публічно-правових правовідносин, а тому справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції закриваючи провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у даній справі, обґрунтовано виходив з того, що вказаний спір є публічно-правовим.

Установивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, перевіривши належним чином підстави поданої позовної заяви, застосувавши відповідні встановленим правовідносинам норми процесуального права, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Відповідно до статті 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року скасувати, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук
І.М. Фаловська