АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г.,Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 подав до суду скаргу на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області при примусовому виконанні виконавчого листа виданого Печерським районним судом м. Києва від 15.05.2012 року за № 2-1961 на виконання рішення цього ж суду про стягнення аліментів на його утримання з ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів останнього. Посилаючись на те, що суб'єкт оскарження допустив не передбачене законами зменшення виплат, умисно не ураховував усі види доходів боржника, просив зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області виконувати рішення своєчасно та проводити стягнення у повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової про задоволення скарги у повному обсязі. Апелянт посилається на незаконість та необґрунтованістьухвали суду, порушення його прав щодо своєчасного отримання судового рішення, неналежне виконання рішення суду з 2012 року та не урахування при виконанні судового рішення усіх видів доходів боржника, зокрема від підприємницької діяльності, ренти нерухомого майна, дивідентів тощо.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд виходив з того, що з письмових пояснень державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області убачається, що при примусовому виконанні судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ВДВС вчиняються усі необхідні дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», аліменти стягуються у повному обсязі та перераховуються стягувачу і заборгованість по аліментах відсутня.

Проте погодитися з такими висновками суду у повній мірі не можна, оскільки вони зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення питання з порушенням порядку, встановленого для розгляду скарг на дії державного виконавця.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні положення містить і ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У п. 3 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

З матеріалів справи убачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2012 року задоволено позов прокурора в інтересах ОСОБА_1 - інваліда другої групи та стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання останнього у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів.

15.05.2012 року було видано виконавчий лист та пред'явлено стягувачем до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 18.07.2012 року було відкрите виконавче провадження.

Звертаючись із даною скаргою ОСОБА_1 зазначав, що не дивлячись на його неодноразові звернення до державного виконавця та повідомлення про отримання боржником інших доходів від підприємницької діяльності, останній не здійснив ніяких дій щодо нарахування та стягнення заборгованості з цих видів доходів, чим порушив його законні права та інтереси як стягувача.

Зазначені обставини залишилися судом не з'ясованими та не перевіреними доказами.

Висновок суду щодо відсутності заборгованості ОСОБА_2 по аліментах спростовується листом начальника управління ДВС ГТУЮ у Київській області № 2501-2-8/02.2 від 07.08.2015 року ОСОБА_3 про те, що 11.08.2015 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в розмірі 190 771 грн. 86 коп., які 14.08.2015 року перераховані стягувачу ОСОБА_1 і залишок боргу по сплаті аліментів за період з 28.03.2011 року по 01.01.2015 року станом на 01.09.2015 року складає 292 037 грн. 44 коп.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участі їх представників.

Однак, у порушення вимог ст. 386 ЦПК України скарга розглянута за відсутності державного виконавця.

При цьому судом не досліджено матеріали виконавчого провадження, а письмові пояснення державного виконавця, на які послався суд при вирішенні скарги, в розумінні ст. 57, 58 ЦПК України не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

Вказане дає підстави вважати, що суд неповно з'ясував обставини справи та не перевірив їх доказами, а отже порушив порядок розгляду скарги.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 2-1961/11

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10250/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.