У Х В А Л А

25 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року позов задоволено: визнано недійсним договір купівлі - продажу від 26 жовтня 2007 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року залишено без змін.

16 червня 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 234 ЦК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року та постанову Вищого господарського суду України від 25 червня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України однією з підстав для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 й залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції погодився з його висновком про відсутність передбачених статтею 234 ЦК України підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу, оскільки судом не встановлено наявності ознак фіктивності оспорюваного договору, зокрема умислу всіх сторін договору та не передання майна на виконання його умов.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, зокрема на необхідність встановлення обставин, які свідчать про фіктивність укладеного між відповідачами договору, у зв'язку з чим на підставі статті 338 ЦПК України судові рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Вищого господарського суду України від 25 червня 2015 року, якою суд касаційної інстанції залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову позивачу в задоволенні його позову про визнання недійсним договору, відсутні протилежні, висловленим в ухвалі, яку просить переглянути заявник, висновки суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права, зокрема суди не встановили ознак фіктивності спірного договору.

Порівняння судових рішень, наданих заявником як приклад, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання договору недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема