Справа № 150/650/15-ц
Провадження по справі №2/150/236/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Суперсона С.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Борівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до територіальної громади Борівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Вказаний позов обґрунтований тим, що 11.12.2014 року помер дядько позивача ОСОБА_2, та після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Проте, оформити своїх спадкових прав позивач не має можливості, адже у останнього відсутні правовстановлюючі документи.

Позивач подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача секретар Борівської сільської ради ОСОБА_3 теж подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності та співставленні дійшов наступного висновку.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Судом встановлено, що 11 грудня 2014 року помер ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про його смерть серії І-АМ №312853 /а.с.6/.

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку та двох земельних ділянок, які розташовані на території територіальної громади Борівської сільської ради.

Відповідно до заповіту померлого, посвідченого секретарем виконкому Борівської сільської ради ОСОБА_3, який станом на час розгляду даної справи в суді є чинним, ОСОБА_2 заповів, зокрема, земельну ділянку /пай/ в розмірі 1,8782 га, кадастровий номер :06:005:0013 ОСОБА_1 /а.с. 5/.

Проте, у померлого були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на зазначену вище земельну ділянку, що в подальшому стало перепоною для оформлення позивачем своїх спадкових прав.

Так, відповідно до постанови приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.08.2015 року за №260-02-31, для оформлення спадщини необхідно було предявити документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме Державний акт на право власності на спадкову земельну ділянку за кадастровим номером :06:005:0013. В звязку з тим, що вказаний документ нотаріусу не був наданий, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину та є порушенням ч. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України /а.с. 12.

За таких обставин, позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на спадкове майно.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована на території Борівської територіальної громади підлягає задоволенню, оскільки позивач, як єдиний спадкоємець земельної ділянки, що є предметом спору в даній цивільній справі за заповітом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті дядька ОСОБА_2 та враховуючи те, що іншим порядком ОСОБА_1 не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 60, 174 ч.4, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади Борівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:005:0013, площею 1,8782 га, що розташована на території територіальної громади Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що залишилась після смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ СУПЕРСОН С.П.