Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/636/15 Головуючий у 1 інстанції: Іваненко О.В.
Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Луганського національного аграрного університету та його відокремленого підрозділу "Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та зобов'язання внесення змін формулювань до наказу про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначав, що рішенням Костяптинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2010 року його поновлено на роботі у відокремлений підрозділ Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету. Був виданий виконавчий лист для негайного виконання рішення в частині поновлення його на роботі. Державним виконавцем 25 лютого 2014 року був складений акт в якому зазначив, що адміністрація технікуму не надала йому .робоче місце. Запис про поновлення на роботі внесено з порушенням вимог ст.. 76 Закону України "Про виконавче провадження". Директор технікуму Іл'їн відмовляється видати наказ про його поновлення із зазначенням необхідної дати, що перешкоджає закриттю виконавчого провадження.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, постановити рішення про виплату йому відокремленим підрозділом "Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету" середнього заробітку за увесь час затримки виконання рішення суду з 15 червня 2010 року по 25 лютого 2014 року включно, зобов'язати відокремлений підрозділ "Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету" відати наказ із зазначенням дати його фактичного поновлення на роботі згідно акту державного виконавця від 25 лютого 2014 року та зобов'язати відокремлений підрозділ "Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету" вказати формулювання про поновлення на роботі у відповідності із вимогами діючого законодавства а також просив стягнути з відповідачів на його користь заробіток за період з 15 червня 2010 року по 25 лютого 2014 року включно в розмірі 4 686,38 гривню з урахуванням обов'язкових відрахувань.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2014 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Так, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення, суд першої інстанції послався на те, що іншими судовими рішеннями було встановлено, що затримка у поновленні сталася з вини самого позивача, який не приступив до роботи.

Такий висновок суду суперечить фактичним обставинам справи та матеріалам справи.

Зокрема, із судового рішення про поновлення на роботі позивача вбачається, що він був поновлений на роботі 15 червня 2010 року та рішення суду допущено в цій частині до негайного виконання.

Натомість незважаючи на наявність судового рішення та виконавчого листа наказ про поновлення на роботі відповідачем був виданий лише 12 грудня 2012 року. Разом з тим позивач не приступив до роботи, а виконавче провадження не було закінчено з підстав виконання рішення суду до 25.02 2014 року.

Лише 25.02.2014 року державним виконавцем було констатовано що ОСОБА_3 було ознайомлено з наказом щодо поновлення на роботі та надано робоче місце.

У справі містяться відомості про те, що до фактичного поновлення на роботі позивач оскаржував дії ВДВС як по відмові у відкритті так і по закриттю виконавчого провадження та його скарги були задоволені. При цьому Костянтинівським міськрайсудом у рішенні від 31.5.2013 року було встановлено, що державним виконавцем було передчасно закрито виконавче провадження щодо поновлення на роботі та була визнана неправомірною та скасована постанова ВДВС від 12.12.12р. про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Костянтинівського міськрайсуду від 3 грудня 2010 року, в справі за скаргою ОСОБА_4 на постанову про накладення штрафу, було встановлено, що ОСОБА_4, як директор відокремленого підрозділу "Костянтинівський технікум Луганського національного аграрного університету" ухилявся від виконання рішення суду про поновлення на роботі з посиланням на обставини, які законом не віднесені до таких, що перешкоджають виконанню судового рішення.

У квітні 2014 року судом приймалося рішення в справі за позовом ОСОБА_3 до Луганського національного аграрного університету про відшкодування збитків, але у цій справі предметом доведення була наявність збитків і суд констатував, що на той час ОСОБА_3 не довів наявність збитків, а з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі не звертався.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

При цьому вказана норма не містить жодних виключень та не передбачає звільнення власника чи уповноваженого ним органа від оплати середнього заробітку за час невиконання судового рішення про поновлення на роботі за відсутності вини власника у такій затримці. Необхідне встановлення самого факту невидачі наказу про поновлення на роботі за наявності рішення суду та вимоги державного виконавця.

Тому посилання відповідача на те, що у штатному розписі не було посади на яку поновлено позивача не ґрунтується на законі та не є підставою для невиконання судового рішення.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, слід зробити висновок, що рішення про поновлення позивача на роботі належним чином тривалий час не було виконано, позивача фактично тривалий час не було допущено до виконання трудових обов'язків, а тому його позов про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з невиконанням рішення суду підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір стягнення суд виходить з того, що розмір середнього заробітку позивача був встановлений рішенням Костянтинівського міськрайсуду 15 червня 2010 року і становив 475,86 гр. на місяць та 22,13 гр. на день.

Тривалість затримки у поновленні на роботі становить з 15.06.2010 року по 25.02.2014 року (по день ухвалення постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження з констатацією фактичного виконання рішення суду про поновлення на роботі) та дорівнює 44 місяці 8 днів.

З огляду на розмір середнього заробітку стягненню підлягає (44міс. х 475,86 гр. + 8 дн. х 22,13 гр.) 21 114,88 гр.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню з відповідача на користь держави (211,15 гр. перша інстанція та 105,57гр. апеляційна інстанція).

В іншій частині позовних вимог щодо зміни формулювання поновлення на роботі, судом першої інстанції правильно зазначено, що формулювання наказу про поновлення на роботі узгоджується з рішенням суду про поновлення на роботі та записами у трудовій книжці, якими було констатовано, що позивач був прийнятий на посаду механіка на 0,5 ставки, був двічі звільнений з цієї посади та двічі був поновлений на роботі з зазначенням такої ж посади відповідно до рішень суду.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2014 року в цій справі скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення.

Позов ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі задовольнити частково.

Стягнути з Луганського національного аграрного університету на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 15.06.2010 року по 25.02.2014 року - 21 144,88 гр. (двадцять одна тисяча сто чотирнадцять гр. 88 коп).

Стягнути з Луганського національного аграрного університету судовий збір на користь держави 316 гр. 72 коп.

Решту судового рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: