АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8182/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Вернидубов Я.І.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- Оніщука М.І.

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

у х в а л и л а:

У травні 2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилалося на те, що 12.11.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено Кредитний договір №СL-009/426/2007, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 25883,30 доларів США зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 10,49% річних.

Кредитний договір укладено строком до 12.11.2013 року, а кошти призначені для купівлі автомобіля.

Згідно умов Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна»прийняло право вимоги за Кредитним договором №СL-009/426/2007.

ОСОБА_2 не виконує належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30.11.2011 року має заборгованість в сумі 20512,80 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на день розрахунку 163891,12 грн, та пеню в розмірі 68881,99 грн. У зв'язку з цим просило суд стягнути зазначену вище суму.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 164 891,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 1648,91 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення частково та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків.

Зазначає, що суд не перевірив отримання нею кредиту до п. 1.7.2 Договору кредиту, у справі відсутні докази перерахування кредитних коштів первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» згідно кредитної заявки.

Вказує, що судом не перевірено чи належним чином було повідомлено боржника про заміну сторони у зобов'язанні.

Звертає увагу на те, що, не зважаючи на відсутність прострочення платежів, на вчасне та послідовне погашення нарахованих платежів, що зазначено як «погашено» в останній колонці розрахунку, під час розрахунку заборгованості позивач безпідставно застосував п. 1.4.1.5.1 Кредитного договору щодо збільшення ставки на 4%.

Посилається також на те, що суд необґрунтовано зробив висновок про наявність між сторонами не договору купівлі-продажу майнових вимог, а факторингових послуг.

Крім того, позивач не мав права нараховувати % після підписання Договору купівлі-продажу від 10.12.2010 року, оскільки у нього відсутня Ліцензія щодо надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, а також відсутній відповідний вид діяльності в Додатку до Свідоцтва у відкритому реєстрі фінансових установ.

ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлена представник відповідача, яка в судовому засіданні 08.07.2015 року дала пояснення щодо обставин справи та просила суд оголосити перерву для врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

02 вересня 2015 року представник відповідача ОСОБА_3 направила до суду заву з проханням відкласти розгляд справи, оскільки вона перебуває в пологовому будинку в зв'язку з народження 29.08.2015 року дитини. До заяви надала не підписану заяву про укладення мирової угоди та непідписаний варіант запропонованої нею мирової угоди.

Оскільки представник відповідача надала свої пояснення, колегія суддів порадившись на місці ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_2 та її представника, враховуючи,що справа в провадженні суду перебуває з травня 2012 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції підставно виходив з їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12 листопада.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено Кредитний договір №СL-009/426/2007 (а.с. 4-7).

Відповідно до умов даного Договору банк надав кредит у сумі 25883,30 доларів США на придбання автомобіля марки «PEUGEOT 307 XS 2.0E» зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 10,49% річних та остаточною датою повернення кредиту 12 листопада 2013 року (п. 2, 3 частини №1 Кредитного договору).

10 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до предмету договору якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає кредитні договори (перелік яких міститься у Додатку 1 до цього Договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно п. 3.3. Договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 10 грудня 2010 року до покупця за кредитними договорами у зв'язку з продажем кредитного портфеля переходять права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій; а також права нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності.

З Витягу з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 10.12.2010 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по Кредитному договору №СL-009/426/2007 від 12 листопада.2007 року на загальну суму основного боргу та процентів у валюті договору в розмірі 18100,30 доларів США (а.с. 24).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що, не зважаючи на відсутність прострочення платежів, на вчасне та послідовне погашення нарахованих платежів, що зазначено як «погашено» в останній колонці розрахунку, під час розрахунку заборгованості позивач безпідставно застосував п. 1.4.1.5.1 Кредитного договору щодо збільшення ставки на 4%.

Так, згідно п.1.4.1.5.1 частини №2 Кредитного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, встановлених будь-яким з п.п. 2.3.6, 2.3.7,.2.3.7.1 цього Договору фіксована процента ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим Договором) плаваюча чи фіксована процентна ставка) підвищується на 4% річних у порядку, передбаченому цим Договором.

Відповідно до п. 2.3 частини №2 Кредитного договору зобов'язання позичальника включають, зокрема:

- не припиняти та не змінювати умови Договорів страхування без попередньо отриманої на те письмової згоди банку (п.п. 2.3.6);

- забезпечити наявність та дійсність Договорів страхування протягом усього строку дії цього Договору. У випадку, якщо термін дії укладених Договорів страхування закінчується, а боргові зобов'язання позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний до закінчення терміну дії існуючих Договорів страхування укласти нові Договори страхування, умови яких не повинні бути гіршими умов Договорів страхування, термін дії яких закінчується (п.п. 2.3.7);

- щорічно, не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії Договорів страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період дії Договорів страхування (календарний рік) чи оригінали страхових договорів (полісів) укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною банком страховою компанією, якщо інше письмово не погоджено з Банком (п.п. 2.3.7.1).

Тобто підставою для підняття фіксованої процентної ставки на 4% є порушення боржником п.п. 2.3.6, 2.3.7,.2.3.7.1 частини №2 Кредитного договору, які стосуються Договорів страхування.

Відповідно до п.п.1.4.1.5.2 частини №2 Кредитного договору підвищення процентної ставки, передбачене п.п. 1.4.1.5.1 цього Договору, буде здійснено в силу настання п. 1.4.1.5.1 цього Договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього Договору чи графіку погашення у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в яком убуло здійснено порушення будь-якого з п.п. 2.3.6, 2.3.7,.2.3.7.1 цього Договору.

Після підвищення процентної ставки в порядку, передбаченому п. 1.4.1.5.1 цього Договору, та подальшого належного виконання позичальником своїх зобов'язань, встановлених п.п. 2.3.6, 2.3.7,.2.3.7.1 цього Договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за цим Договором) плаваюча чи фіксована процентна ставка) зменшується на 4% річних у порядку, передбаченому цим Договором (п.п. 1.4.1.5.3).

З такими умова Кредитного договору відповідач була ознайомлена, про що свідчить її підпис на кожному аркуші Кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 30.11.2011 року, процентна ставка піднімалась на 4% з 01.12.2008 року до 01.01.2009 року, що призвело до збільшення розміру відсотків (а.с. 46).

У вказаний період відповідачем були сплачені відсотки з урахуванням збільшеної процентної ставки.

З 01.01.2009 року процентна ставка становила 10,49%.

З 01.12.2009 року процентна ставка знову підвищилася на 4% і відповідач протягом наступних 8 місяців сплачувати відсотки з урахуванням процентної ставки в розмірі 14,49%.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги щодо безпідставного підвищення процентної ставки на 4% не заслуговують на увагу, оскільки відповідач сплачувала відсотки в розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості, тобто їй були відомі підставі збільшення процентної ставки у зв'язку з порушенням умов договору.

Жодних доказів, які б спростовували цю обставину відповідач не надала суду, зазначивши лише в апеляційні скарзі про те, що вона своєчасно погашала кредит.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що суд не перевірив отримання нею кредиту до п. 1.7.2 Договору кредиту, а у справі відсутні докази перерахування кредитних коштів первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» згідно кредитної заявки, оскільки такий факт спростовується розрахунком заборгованості станом на 30.11.2011 року, з якого вбачається, що, починаючи з 12.12.2007 року по 08.07.2010 року, відповідач сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом і не порушувала питання про розірвання кредитного договору з цих підстав, як те передбачено законом.

Посилання апелянта на те, що позивач безпідставно просив стягнути з неї проценти після придбання кредитного портфеля без відповідної ліцензії, спростовується тим, що позивач надав Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 03 листопада 2010 року і має право на такий вид послуг без ліцензії.

Отже, суд першої інстанції з»ясував дійсні оставини справи, проаналізував надані докази, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,304,307, 308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :