Справа № 666/266/15-ц
Рішення

Іменем України

11.03.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Ратушної В.О.,

при секретарі Марецькій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договорами позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2014 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням передати йому в борг грошові кошти в розмірі 24 000 гривень, для особистих потреб, про що свідчить розписка, від 28.02.2014 р., складена особисто Відповідачем.

Він надав відповідачу вищевказані грошові кошти за умови, що Відповідач поверне вказану суму в розмірі 24 000 гривень до 01 вересня 2014 року. Крім цього, Розпискою від 28.02.2014 р. визначений щомісячний відсоток за користування грошовими коштами, у розмірі 500 гривень за місяць, який повинен сплачувати ОСОБА_2.

01.11.2014 року між ним та ОСОБА_2, складено додатковий Договір про продовження строку дії розписки від 28.02.14 р.

До теперішнього часу, взяті на себе зобов'язання за розпискою від 28.02.2014 р., відповідач не виконує, жодних виплат не здійснює, його звернення про виконання обов'язку щодо сплати боргу ОСОБА_2, не виконує та ігнорує .

Він є пенсіонером, про що свідчить Пенсійне посвідчення НОМЕР_2 від 03.07.2000 р. за яким пенсію призначено по інвалідності 3 групи, та являється учасником Великої Вітчизняної війни, про що свідчить Посвідчення, НОМЕР_3 від 01.07.2013 р., отримує соціальну пенсію у сумі 1500 грн., та знаходиться у скрутному матеріальному положенні, оскільки значну частину свого щомісячного доходу витрачає на ліки через те, що має проблеми зі здоров'ям, про що свідчить Епікриз №04310 від 08.012015 р. з Комунального закладу «Херсонський обласний госпіталь інвалідів та ветеранів війни» Херсонської обласної ради (копія додається). Вважає, що відповідач своїми діями спричинив йому моральну шкоду , яку він оцінює в 5000 грн.

Всупереч умовам домовленості, відповідач зобов'язання щодо повернення коштів не виконав, позику не повернув. За таких обставин просить стягнути з відповідача суму боргу по розписці в розмірі 24 000,00грн., та відсотки: 500 гривень ( щомісячний відсоток за грудень 2014 р.) + 500 гривень (щомісячний відсоток за січень 2015 рік) , а всього - 30 000 гривень.

До суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 25 000,00 грн., та судові витрати в сумі 300,00 грн., в частині відшкодування моральної шкоди відмовився.

Відповідач надав до суду заяву в якій просив слухати справу без його участі позовні вимоги на суму 25 тис. грн. визнав, проти стягнення судового збору в сумі 300 грн., не заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розписки складеної 28.02.2014 року ОСОБА_1, надав ОСОБА_2, грошові кошти в сумі 24 000,00 грн., терміном до 01 вересня 2014 року. Крім цього, розпискою від 28.02.2014 р. визначено щомісячний відсоток за користування грошовими коштами, у розмірі 500 гривень за місяць, який повинен сплачувати ОСОБА_2, при порушенні зобов'язання.

01.11.2014 року між позивачем та ОСОБА_2, складено додатковий Договір про продовження строку дії розписки від 28.02.14 р. до 01.01.2015 року.

Станом на день розгляду справи, борг відповідачем не повернуто.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Виходячи з того, що відповідач не виконав умови укладеного з позивачем договору позики, не повернув борг, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак про їх задоволення.

За таких обставин, позов ОСОБА_1, потрібно задовольнити в повному обсязі та стягнути на його користь з ОСОБА_2, борг в сумі 24 000 грн., а також відсотки : 500 гривень ( щомісячний відсоток за грудень 2014 р.) + 500 гривень (щомісячний відсоток за січень 2015 рік), що разом становить 25000,00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 300,00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. ст.ст. 526-530, 625, 1046,1047ЦК України суд,-

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 25 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 300,00 грн .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею до апеляційного суду.

Суддя В.О. Ратушна