Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/4272/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк»на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ПАТ «Український Професійний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що 22 червня 2011 року між ПАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_4, було укладено кредитний договір №439. Відповідно до п.1.1., 1.2 Кредитного договору ПАТ «Український Професійний Банк» надало ОСОБА_4 кредит у вигляді відкличної кредитної лінії у розмірі 100 000 грн., а ОСОБА_4 зобов'язалася прийняти кредит, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, визначені кредитним договором, але не пізніше 10.06.2021 року. Згідно з п.4.4 кредитного договору, ОСОБА_4. зобов'язана здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, які встановлено Графіком повернення кредиту, який є Додатком №2 до кредитного договору. Відповідно до пп. 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 22% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, згідно якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку квартиру, загальною площею 58,78 кв.м, житловою площею 42,39 кв.м за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором: не сплачує кредит та проценти за користування кредитними коштами по кредитному договору. Станом на 30.01.2014 прострочена заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором становить 111 198,37 грн.

У зв'язку з цим, просило суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Український Професійний Банк» заборгованість за кредитним договором №439 від 22.06.2011р. у сумі 111 198,37 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 для задоволення вимог за кредитним договором; встановити спосіб реалізації квартири шляхом проведення прилюдних торгів; встановити початкову ціну реалізації квартири за ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної незалежним оцінювачем ПП „Манускрипт" в розмірі 228 008 грн. без ПДВ; виселити ОСОБА_4 та усіх інших осіб, що проживають за адресою: АДРЕСА_5; зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 та усіх інших осіб, за проживають за зазначеною адресою, в Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області; стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УПБ» витрати по сплаті судового збору в сумі 1599,19 грн.

Під час розгляду справи ПАТ «Український Професійний Банк» змінило предмет позовних вимог та збільшило розмір позовних вимог, просило суд визнати за ПАТ «Український Професійний Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_2 в М.Запоріжжя, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в сумі 134 017, 55 грн.; виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що проживають за адресою: АДРЕСА_6; зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: М.Запоріжжя, АДРЕСА_3, стягнути судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Український Професійний Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції правильно встановив, що 22 червня 2011 року між ПАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №439, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 100 000,00 грн., строком до 10.06.2021 року зі сплатою 22% річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між кредитором як іпотекодержателем та ОСОБА_4, як іпотекодавцем 22 червня 2011 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого іпотекодавець передала у іпотеку іпотекодержателю на забезпечення виконання зобов'язань за договором належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 58,78 кв.м.

Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у відповідача станом на 19.01.2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 134 017,55 грн.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" ( 606-14 ), з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з ч.3 ст. 36 цього Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Під час розгляду справи позивачем не надано належну оцінку предмету іпотеки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, не доведено вартості предмета іпотеки, не вказано в межах якої вартості предмета іпотеки має відбутись визнання за ним права власності, в якому розмірі має відбутись зменшення суми заборгованості за договором або ж майбутнє відшкодування іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Крім цього, за умовами договору іпотеки (п. 22) іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду та виконавчого напису нотаріуса відповідно до законодавства, поряд з цим договір іпотеки не містить застереження про можливість визнання за банком права власності на предмет іпотеки в судовому порядку.

Висновки суду першої інстанції повністю узгоджуються з роз'ясненнями пункту 39 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Апелянт не спростував ту обставину, що в іпотечному договорі відсутнє застереження про можливість визнання саме в судовому порядку за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у заявлений позивачем спосіб.

Доводи апелянта про невірно встановлений судом розмір стягнутого судового збору відхиляються колегією суддів, оскільки вимогою позивача було визнання права власності на предмет іпотеки, а не про стягнення боргу, тому розмір судового збору розраховується з урахуванням ринкової вартості майна ( 1% ціни позову та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 3 654,00 грн.). Ринкову вартість, проведену суб»єктом оціночної діяльності ТОВ «Вектор оціни» на замовлення відповідача, в підтвердження якої надані всі необхідні документи, позивачем не спростовано. Таким чином, визначений судом розмір судового збору є вірним і відповідає нормам закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.303,.307, 308, 313-.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк»- відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: