"28" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Р.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право коритування, зняття з реєстраційного обліку,
позивач звернулась до суду з позовом до відповідача за участю третьої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право коритування, зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На даний час в вище зазначеній квартирі зареєстрований тільки ОСОБА_2. Згідно акту ЖРЕО № 409 від 03 липня 2015 року відповідач не проживає за даною адресою з 2005 року, та не несе витрат по утриманню квартири. У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку даної квартири.
Позивач в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Причини неявки в судое засідання не повідомив.
Відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, так як в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні фактичні обставини справи.
Згідно договору дарування від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_2 передав безоплатно у власність ОСОБА_1 ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.(а.с. 4).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 листопада 2013 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильченко Л.О., спадкоємницею ? частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1.(а.с. 5).
Згідно довідки ЖРЕО № 409 форми №3 від 19 травня 2015 року відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.(а.с. 6).
Згідно акту Житлово-експлуатаційної дільниці № 409 від 03 липня 2015 року ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 2005 року.(а.с. 7)
Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.
Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташований за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, як член сім"ї. З 2005 року відповідач без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується актом Житлово-експлуатаційної дільниці № 409 від 03 липня 2015 року.
Тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.
Позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Так, згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання
Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.
Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Тому позовні вимоги про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 є передчасними.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право коритування, та зняття з реєстраційного обліку підлягають задоволенню частково: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В решті позовних вимог слід відмовити.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), відповідно до Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 16, 317, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 74, 76, 77, 79, 88, 169, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Дніпровського районного відділу Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право коритування, зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Є. Арапіна