АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1963/15 Справа № 202/261/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

25 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2014 року, в частині відмови йому у стягненні матеріальної шкоди в розмірі 13067,87 грн., скасувати та ухвалити нове про задоволення цих позовних вимог, стягнувши зазначену суму з ОСОБА_3 (як володільця джерела підвищеної небезпеки), посилаючись на те, що рішення в цій частині є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 108-111 /.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд стягнув з ПАТ « СК «Статус» на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 18839,37 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2296 грн. в рахунок відшкодування витрат за автостоянку пошкодженого автомобіля.

Також, суд стягнув з ПАТ «СК «Статус» та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 243,60 грн., 1500 грн. - в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, 688,20 грн. - в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог - відмовлено / а. с. 101-104 /.

Судом встановлено, що 27.12.2013 року, близько 2годин 30 хвилин, на 166 км. автодороги сполученням «Знам'янка - Луганськ», водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Мерседес», держномер НОМЕР_1 (власником якого є ОСОБА_3), не обрав безпечну швидкість руху в темну пору доби, не врахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди, не вжив заходів зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на стоячий у попутному напрямку автомобіль «ГАЗ-3302», держномер НОМЕР_2 (власником якого є ОСОБА_2), яким керував водій ОСОБА_5

В результаті ДТП вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам була завдана матеріальна шкода.

Вина відповідача ОСОБА_4 у скоєнні ДТП підтверджується постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2013 року, згідно якої ДТП відбулася з вини ОСОБА_4, який скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, і до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 грн. / а. с. 7 /.

На момент ДТП автомобіль «Мерседес», держномер НОМЕР_1, був забезпеченим транспортним засобом у ПАТ «СК «Статус» згідно полісу обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ/3751138, що підтверджується листом страхової компанії від 03.01.2014 року та полісом /а. с. 48,49,50/.

Згідно висновку № 021/13 експертного автотоварознавчого дослідження від 10.09.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ГАЗ-3302», держномер НОМЕР_2, - з урахуванням зносу складників автомобіля, внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, становить 18839,37 грн., а вартість матеріального збитку, з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля в результаті пошкодження останнього під час ДТП, становить 18839,37 грн. / а. с. 15-29 /.

Як вбачається з висновку №021/13 від 10.09.2013 року (розділ 2.10) - величина втрати товарної вартості пошкодженого авто становить 0,00 грн.

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 1500 грн. /а. с.30/.

Крім того, позивачем були понесені витрати на оплату послуг автостоянки пошкодженого автомобіля в розмірі 2296 грн. /а. с. 11/, 688,20 грн. - за надання правової допомоги / а. с. 33-34 / і 357,03 грн. - судовий збір / а. с.3 /.

При вище викладених обставинах, позивач (на думку суду першої інстанції) не довів суду спричинення йому моральної шкоди в результаті ДТП.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню в силу ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167,1187, 1192 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду (в оскаржуваній його частині) в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду, в оскаржуваній його частині, - залишити без змін, з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що в силу ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167,1187, 1192 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, тобто на підставі доказів, що були надані суду сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що йому в результаті ДТП було спричинено матеріальні збитки в розмірі 31907,24 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування зносу), а тому суд правильно стягнув зі страхової компанії на його користь 18839,37 грн., але безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_3 13067,87 грн. (31907,24 грн. - 18839,37 грн. = 13067,87 грн.), оскільки вона повинна відшкодувати цю суму, як володілець джерела підвищеної небезпеки, - не можуть бути прийняті до уваги, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно висновку № 021/13 експертного автотоварознавчого дослідження від 10.09.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ГАЗ-3302», держномер НОМЕР_2, - з урахуванням зносу складників автомобіля, внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, становить 18839,37 грн., а вартість матеріального збитку, з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля, в результаті пошкодження останнього під час ДТП, становить 18839,37 грн. / а. с. 15-29 /.

Як вбачається з висновку №021/13 від 10.09.2013 року (розділ 2.10) - величина втрати товарної вартості пошкодженого авто становить 0,00 грн.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Мін'юсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрована в Мін'юсті України 24.11.2003 року за № 1074/8395, з послідуючими змінами та доповненнями) (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Таким чином, посилання позивача на те, що при визначенні розміру спричинених йому матеріальних збитків суд першої інстанції повинен був виходити з суми 31907,24 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування зносу), а не з суми 18839,37 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складників автомобіля внаслідок пошкодження останнього під час ДТП) суперечать вимогам вище зазначених норм чинного законодавства та встановленим обставинам по справі.

Оскільки, згідно висновку №021/13 від 10.09.2013 року (розділ 2.10) - величина втрати товарної вартості пошкодженого авто становить 0,00 грн., то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відшкодуванню підлягає вартість матеріального збитку в розмірі 18839,37 грн., який рівний вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу складників автомобіля внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що складає суму теж 18839,37 грн.

Отже, суд першої інстанції, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі доказів, що були надані суду.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року, в оскаржуваній його частині, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: