РІШЕННЯ

Іменем України

03.09.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мигаль Г.П.

при секретарі Смолинець Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», про стягнення коштів по депозитних договорах, нарахованих на них відсотків, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», про стягнення коштів по депозитних договорах, нарахованих на них відсотків, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем було укладено два договори про залучення вкладу на депозитний рахунок, за яким позивач зобов'язувався внести суми вкладів, а відповідач прийняти їх та нараховувати впродовж дії договорів відсотки. По завершенні дії договорів відповідач мав повернути відповідачу суми вкладів та нараховані відсотки. Таким чином, між сторонами було укладено договір банківського вкладу №2630/72/180703 від 12.05.2014р. строком на 31 день, до 12.06.2014р. Сума вкладу, яка була внесена позивачем, згідно квитанції №6763 становить 130 000 грн. Згідно п. 1.2 договору, процентна ставка становила 19,85% річних. 07.04.2014р. між сторонами було укладено договір банківського вкладу №2630/72/172060, строком на 183 дні, до 07.10.2014р. Сума вкладу, яка була внесена позивачем згідно квитанції №9836, становить 75 000 грн. Згідно п. 1.2 договору, процентна ставка становила 25,2% річних.

12.06.2014р. закінчився термін дії договору №2630/72/180703 від 12.05.2014р., згідно з яким сума вкладу становила 130 000грн. та згідно виписки по рахунку за період з 12.05.2014р. по 19.06.2014р. нараховані та невиплачені відсотки складали 2191,66 грн. Загальна сума, яку мав отримати позивач становила 132191,66 грн.

07.10.2014р. закінчився термін дії договору №2630/72/172060 від 07.04.2014р., згідно якого сума вкладу становила 75000 грн. та згідно виписки по угоді №007-0040969-Ф/13-DEP від 10.10.2014р. нараховані та невиплачені відсотки складали 9781,21 грн. Загальна сума, яку мав отримати позивач становила 84781,21 грн.

За умовами укладених договорів позивач виступав споживачем, оскільки відповідач зобов'язувався надати йому послугу - депозитний вклад, а саме нараховувати відсотки на отримані від позивача кошти протягом дії договорів, а по завершенні їх дії повернути позивачу внесені кошти із нарахованими відсотками. Дану послугу ОСОБА_1 мав спожити, тобто отримати. Дана послуга вважалася б наданою відповідачем належним чином та спожитою позивачем, якщо б ОСОБА_1 по завершенні дії договорів отримав вкладені кошти та нараховані на них відсотки. По завершенні дії договорів позивач неодноразово звертався до відповідача усно та письмово стосовно виконання умов даних договорів. Позивач зазначає, що відповідач в усній формі повідомляв, що кошти відсутні та будуть повернуті у найближчий час, проте та і не були повернуті.

17.10.2014р. Галицький районний суд м. Львова за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк», про стягнення боргу за договором №2630/72/180703 від 12.05.2014р. ухвалив рішення №461/6761/14-ц, за яким заяву позивача задоволено, та стягнуто з ПАТ «Міський комерційний банк» 136405,22 грн.

З 21.11.2014р. на підставі постанови Правління Національного Банку України від 20.11.2014р. №732 в ПАТ «Міський комерційний банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

24.02.2015р. позивач звернувся до відділення банку АБ «Укргазбанк», який був призначений ФГВФО для виплат вкладникам, за отриманням заборгованості ПАТ «Міський комерційний банк» і отримав 200 000 грн., хоча виплата мала становити 221186,43 грн. Стосовно невиплачених коштів ФГВФО, а саме 21186,43 грн., 15.04.2015р. позивач написав листа на ім'я уповноваженої особи ФГВФО та чекає відповіді.

Окрім того, позивач посилається на ст.. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів. Позивач зазначив, що відповідач своїми протиправними діями завдав йому значної моральної шкоди, оскільки вкладаючи кошти, ОСОБА_1 планував зберегти, примножити та витратити їх на необхідні його сім'ї речі, більшість з яких першої необхідності, однак через неможливість повернення власних коштів та відсотків, позивач та його сім'я перебували у постійній фінансовій скруті. Позивач зазначає, що сума коштів, яка б у певній мірі могла задовольнити його, як компенсація за завдану йому моральну шкоду, становить 120 000 грн. Окрім того, позивач зазначає, що термін прострочення виплати вкладу та нарахованих відсотків за договором №2630/72/180703 від 12.05.2014р. склав 140 днів, а термін прострочення виплати вкладу та нарахованих відсотків за договором №2630/72/172060 від 07.04.2014р. склав 140 днів. Відповідач зобов'язаний виплатити позивачу 3% річних, інфляційні втрати та нараховані відсотки за кожен день прострочення виплати вкладів. Просить позов задоволити в повному обсязі.

В подальшому позивач подав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимоги від 08.07.2015р., відповідно до якої позивач зазначає, що період нарахування відсотків, інфляційних втрат та трьох відсотків річних є меншим та становить по договору банківського вкладу №2630/72/180703 від 12.05.2014р. в період з 12.06.2014р. по 20.11.2014р. - 162 дня, по договору банківського вкладу №2630/72/172060 від 07.04.2014р. в період з 07.102014р. по 20.11.2014р. становить 45 днів. Проте суму моральної шкоди позивач вважає доцільним залишити без змін - 120 000 грн., оскільки порушення позивачем умов договору та прав позивача призвели до виникнення стресових ситуацій з відповідними наслідками, які зазначені у позовній заяві. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 120 000 грн. моральної шкоди та 149 959,51 грн. боргу.

В подальшому позивач подав на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог від 27.07.2015р., в якій посилається на те, що загальна сума, яку він повинен був отримати по закінченню терміну дії договору вкладу №2630/72/180703 від 12.05.2014р. становила 132 191,66 грн. Сума, яку позивач повинен був отримати від відповідача по закінченню терміну дії договору банківського вкладу №2630/72/172060 від 07.04.2014р., становила 84 781, 21 грн. Отже загальна сума заборгованості ПАТ «Міський комерційний банк» перед ОСОБА_1 становила 221 186,43 грн. 24.02.2015р. позивач звернувся до відділення банку АБ «Укргазбанк», який був призначений ФГВФО для виплат вкладникам, за отримання заборгованості ПАТ «Міський комерційний банк» та отримав 200 000 грн., що підтверджується заявою на виплату переказу № на суму 190 206,15 грн. та заявою на виплату переказу № на суму 9 793,85 грн., хоча виплата мала скласти 221 186,43 грн. Просить суд позов задоволити, та стягнути з відповідача 170 603,99 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення проти позову, в яких посилається на те, що постановою Правління Національного банку України №732 від 20.11.2014р. ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Постановою Правління НБУ №187 від 19.03.2015р. банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» відкликано та прийнято рішення про його ліквідацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 20.03.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк». Таким чином, починаючи з 20.11.2014р. діяльність банку регламентується положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Окрім того, відповідач зазначає, що стягнення відсотків, інфляційних втрат, 3% річних тне підлягають задоволенню та суперечать законодавству, так як відповідно до .5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів, а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Окрім того, згідно ч.4 ст. 46 вказаного закону, з дня призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію припиняється нарахування відсотків, неустойки та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення грошових зобов'язань банку. Відповідач зазначає, що гарантована сума державою становить не більше 200 000 грн. На день подачі заперечення до суду, ПАТ «Міський комерційний банк» перерахував на ім'я позивача 200 000 грн. Вимога позивача щодо стягнення з відповідача певної суми коштів суперечить ст.ст. 45, 49,52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як виплата коштів відбувається в порядку, визначеному нормами чинного законодавства, а дострокове погашення є неможливим. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити в позові повністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

07.04.2014р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу №2630/72/172060 на суму 75 000 грн. строком на 183 дні, тобто з 07.04.2014р. по 07.10.2014р. Згідно квитанції №9836 від 07.04.2014р. ОСОБА_1 було вкладено на рахунок банку 75 000 грн. Згідно виписки по угоді №007-0040969-Ф/13-DEP від 10.10.2014р. нараховані та невиплачені відсотки складають 9781,21 грн.

12.05.2014р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу №2630/72/180703 на суму 130 000 грн. строком на 31 дні, тобто з 12.05.2014р. по 12.06.2014р. Згідно квитанції №6763 від 12.05.2014р. ОСОБА_1 було вкладено на рахунок банку 130 000 грн.

17.10.2014р. Галицький районний суд м. Львова за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Міський комерційний банк», про стягнення боргу за договором №2630/72/180703 від 12.05.2014р. ухвалив рішення №461/6761/14-ц, за яким заяву позивача задоволено, та стягнуто з ПАТ «Міський комерційний банк» 136405,22 грн. з яких 132 191,66 грн. - невиплачена сума вкладених коштів та нарахованих відсотків,1136,85 грн. - інфляційні нарахування, 76,71грн. - три відсотки річних, 3000 грн. - моральна шкода. За даним рішенням виконавчою службою Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45411542 від 12.11.2014р.

Як вбачається із виписок банку про перерахунок коштів від 02.07.2015р. ОСОБА_1 повернуто 190 206,15 грн. та 9793,85грн., тобто позивачу було повернуто 200 000 грн. Не відшкодованими залишились грошові кошти в сумі 21 186,43 грн.

Згідно розрахунків сум стягнення від 27.07.2015р.:

- за договором строкового банківського вкладу «Ваш стабільний» №2630/72/180703 від 12.05.2014р. за період з 19.06.2014р. по 20.11.2014р. ненараховано та невиплачено відсотки - 10 957,57 грн., інфляційні втрати - 11 473,95 грн., три відсотки річних - 1 941,94 грн.

- за договором банківського вкладу «Ваш стабільний» №2630/72/172060 від 07.04.2014р. за період з 07.10.2014р. по 20.11.2014р. не нараховані та невиплачені відсотки - 2 328,75 грн., інфляційні втрати - 2 420,39 грн., три відсотки річних - 294,96 грн.

Як вбачається з постанови Правління Національного банку України №732 від 20.11.2014р. ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Постановою Правління НБУ №187 від 19.03.2015р. банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» відкликано та прийнято рішення про його ліквідацію. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 20.03.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк».

У зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації відповідно до рішення Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014р., виконавчою службою Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №45411542 від 24.11.2014р. за рішенням Галицького районного суду м. Льова від 17.10.2014р.

Так, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.п.2, 7, 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» недоступність вкладів - неможливість отримання вкладником під час виведення неплатоспроможного банку з ринку вкладу, включаючи відсотки за ним, протягом семи робочих днів з дня закінчення строку дії договору (або з дня запровадження тимчасової адміністрації, якщо договір закінчився до цієї дати) або з дня вимоги (за вкладами на вимогу, за поточними чи картковими рахунками), здійсненої протягом дії тимчасової адміністрації; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного Банку України №732 від 20.11.2014 року ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою Правління Національного Банку України №187 від 19.03.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Міський комерційний банк» та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк».

Відповідно до вимог ст.ст.36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб » з часу прийняття рішення про введення в ПАТ «Міський комерційний банк» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, про стягнення коштів не можуть бути задоволенні, а з початком ліквідаційної процедури ПАТ «Міський комерційний банк» не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів.

При цьому, ні запровадження тимчасової адміністрації, ні початок процедури ліквідації банку не звільняє останнього від виконання своїх зобов'язань у договірних відносинах з позивачем, та не може порушувати вимоги ст.41 Конституції України, згідно з якою право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також відповідно до ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Разом з тим, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження не позбавляють позивача права власності на належні йому кошти, а лише закріплюють спеціальний порядок регулювання відносин між сторонами, з тим, щоб зокрема, не порушити порядок задоволення вимог інших кредиторів банку.

Так, відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відповідно до п.4 складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх непідтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на задоволення вимог вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у четверту чергу.

Сторонами визнано, що позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено грошові кошти в сумі 200000 грн., таким чином предметом спору є грошові кошти, що перевищують суму, виплачену позивачу Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та порядок виплати таких визначено вищевказаними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, оскільки частиною 4 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено вирішення у судовому порядку будь-яких спорів саме щодо акцептування вимог кредиторів, відсутність такої кредиторської вимоги з боку позивача, заявленої ліквідатору у визначених законом порядку та строки, унеможливлює захист прав позивача в судовому порядку та є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», про стягнення коштів по депозитних договорах, нарахованих на них відсотків, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мигаль Г.П.