Справа № 2/756/380/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

при секретарях Сергутіні В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення авансу,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що бажаючи придбати в м. Києві однокімнатну квартиру у влісність він звернувся до ТОВ «Агентство нерухомості «Благовіст» Шевченківське» та уклав з ним договір про надання консультативних послуг № 400160 від 25.06.2014 року. Вартість наданих агентсовм послуг згідно договору складає 12154,00 грн. Крім того, в тому ж агентстві з ним був укладений ще один договір про надання послуг № 412030від 25.06.2014 року з ФОП ОСОБА_5. Згідно умов договору йому повинен бути наданий комплекс консультаційних послуг правового характеру, які згідно договору також складали 12154,00 грн.

25.06.2014 року в офісі Агентства в присутності ОСОБА_5 та менеджера ОСОБА_6 відбулась його зустріч з продавцями - відповідачами у справі. Агентство запропонувало йому для купівлі однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Продавці, зі слів брокера, надали йому для вивчення правовстановлюючі докумети на квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на житло від 16.12.2004 року та технічний паспорт на квартиру від 18.01.2005року.

Згідно наданого на час зустрічі свідоцтва квартира належала на праві спільної часткової власностівідповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Остання власниця померла у 2009 році і частку її квартири отримав у спадок відповідач ОСОБА_2

Відповідач запевнив його, що всі документи на його квартиру у повному порядку і наразі він втупає в права спадкоємця та дооформлює документи - свідоцтво про спадщину. Сказав, що до 01.08.2014 року всі документи на квартиру будуть готові і вони зможуть оформити договір купівлі-продажу нерухомості. Належних документів позивач не бачив.

ОСОБА_5запропонувала сторонам укласти попередній договір купівлі-продажу квартири, який позивач уклав, оскільки мав твердий намір укласти договір купівлі-продажу квартири. Передав 23600,00 грн, що було еквівалентно 2000 доларам США як гарантю виконання зобов»язань. Сторони зобов»язались укласти основний договір до 01.08.2014 року. Гроші він передав до агенції для подальшої передачі відповідачам.

В той час, коли відповідач дооформлював документи на квартиру, позивач звернувся до банку з метою отримання коштів, яких не вистачало для повного розрахунку з відповідачами. Представники банку для розгляду питання щодо надання кредиту забажали проведення експертної оцінки однокімнатної квартири.

23.07.2014 року позивачем був отриманий Звіт про оцінку майна. Згідно висновку есперта п.5.3 на відповідність технічного стану квартири технічному паспорту, виданому 18.01.2005 року, технічний стан не відповідає вимогам, присутні наступні перепланування: житлова кімната розділена перегородкою на дві кімнати, в приміщенні комори розміщена туалетна кімната. Несучі стіни і перегородки не зруйновані.

Таким чином, технічний паспорт, наданий відповідачами для оформлення угоди купівлі-продажу квартири, і реальний технічний стан квартири не збігаються. Продавцями був зроблений ремонт і перепланування в порушення п.8 попереднього договору.Такі дії продавців зробили неможливим укладання основного договору купівлі-продажу з їх вини.

Крім того, наданий експертом висновок про проведене перепланування, яке не було виконане продавцями, унеможливило надання позивачу банком кредитних коштів, яких не вистачало для купівлі квартири.

29.07.2014 року позивач повідомив про повернення йому авансу і неможливість укладення договору з вини відповідачів, проте в порушення умов договору гроші йому не повернуті до даного часу.

Вважаючи даний договір нікчемним, позивач просив стягнути з відповідачів на його користь аванс у розмірі 23600,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив суду, що перед укладенням попереднього договору 25.06.2014 року він особисто дивився квартиру АДРЕСА_1, що належала відповідачам. Він бачив, що квартира на час продажу була у стані ремонту, також його ознайомив відповідач з тим, що тимчасово на час ремонту унітаз був перенесений, але не прикріплений, крім того, кімнату розподіляла стіна, що відповідач виявив згоду повернути на місця. Проте сам позивач зазначив, що у цій квартирі буде проживати дві сім»ї , а тому йому все підходить і нічого змінювати не потрібно. Технічний паспорт йому надали, він відповідав первинному стану квартири і позивач це бачив. Саме при таких умовах, уклав попередній договір купвілі-продажу, маючи твердий намір купити квартиру. За договорами на обслуговування гроші не сплачував.

Позивач підтвердив, що оскільки у нього не вистачило коштів на купвілю даної квартири, він намагався взяти кредит в банку, у зв»язку з чим проводилась оцінка нерухомого майна, яка і засвідчила зміни, що не відповідають технічному паспорту, а тому банк кредит не надав і позивач не зміг купити квартиру. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що він особисто показав свою квартиру позивачу. Квартира знаходилась у стані ремонту, і він зазначив позивачу, що може все поставити на свої місця відповідно до технічного плану, проте позивач заперечував і просив залишити все на місці, окільки йому все підходить. При цьому несучі стіні не порушені, унітаз не прикручений перебував в кладовці виключно у зв»язку з ремонтом туалетної кімнати, стінку посередені також можливо було знести. Несучі стіни не порушені. Крім того, позивач пояснив, що у зв»язку з невиконанням своїх обов»язків позивчем, він втратив кошти на наступній угоді, оскільки не мав часу шукати покупця у зв»язку з необхідністю погашення іпотеки. Просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не уклав угоду з ним з власної вини.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що договір купівлі-продажу не укладено між сторонами з вини позивача. Оглядаючи квартиру та докумети на неї, він бачив невідповідність їх та бажав купівлі саме такої квартири. Жодної вини відповідачів в неукладенні договору немає. Тільки відсутність коштів у позивача стала причиною неукладення договору і за таких обставин він не мав права вводити в оману відповідачів щодо своїх намірів та можливостей. Затягування часу позивачем призвело до втрат, що поніс відповідач, оскільки був вимушений продавати квартиру швидко і за меншу вартість, оскільки мав повернути банку борг. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти позову заперечували на тих же підставах,просили в в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові докази у справі, встановив настпупне.

25.06.2014 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов»язалися у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-12).

В п.10.2 договору сторони домовились, що у випадку не укладення договору купівлі-продажу квартири у встановлений строк до 01.08.2014 року з причин, що залежать від продавця, останній зобов»язується повернути зазначену в п. 10.1 суму в розмірі 23600грн., що еквівалентно 2000 доларам США, а також сплатити покупцю неустойку (штраф) в розмірі гарантійної суми.

За п. 10.3 договору в випадку не укладення договору купівлю-продажу у встановлений строк з причин,що залежать від покупця, гарантійна сума залишається у продавця в якості неустойки (штрафу).

Предметом купівлі-продажу повинна була стати квартира АДРЕСА_1 що належала на праві спільної часткової власності відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.12.2004 року та свідоцтва про право на спадщину від 01.07.2014 року (а.с.6,8).

Позивачем в судовому засіданні як і відповідачем ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_5 підтверджено, що покупець мав твердий намір купити зазначену вище квартиру, особисто її оглянув, при цьому був ознайомлений з технічним паспортом і йому зазначили про невідповідність її технічному паспорту, оскільки квартира продавалась у стані ремонту, і саме на купівлю такої квартири позивач мав волю.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали як на підставі повернення авансу саме на тому, що квартира, яку оглянув позивач та бажав купити не відповідала наданому технічному паспорту і відповідач не привів документи у відповідності до дійсного стану квартири, що і стало причиною того, що позивч не зміг отримати кредит та купити квартиру. Позивач та відповідач підтвердили свою волю на укладення попереднього договору і позивачем не зазначено, в чому саме даним договором порушені його права.

Судом встановлено, що причиною неукладення основного договору сторонами є неотримання позивачем кредиту від банку, оскільки за висновками експерта квартира є ризикованою відповідно до звіту про оцінку майна від 21.07.2014 року. Позивач пояснив суду, що саме відсутність коштів, які він розраховував отримати в банку, стала підставою невиконання ним умов попереднього договору, а не стан кварири, яку він особисто оглядав і бажав купити і не недотримання сторонами форми укладення попереднього договору. При цьому позивач вважає, що основний договір не укладений з вини відповідача, оскільки останній не підготував документи відповідно до виконаного перепланування у квартирі, що призвело до відмови банку.

Відповідно до вимог ст. 635 ЦК України попередній договір в будь-якому випадку укладається в письмовій формі, яка була дотримана сторонами, які досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

Суд зважає на вимоги ч. 1 ст. 635 ЦК України щодо відповідності форми попереднього договору формі істотного договору купівлі-продажу нерухомості, яка потербує нотаріального посвідчення відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, разом з тим, в судовому засіданні ані позивачем ані його представником не підтримано вимог щодо нікчемності правочину і позивач наполягав на поверненні йому авансу саме з підстав невиконання відповідачами обов»язку щодо оформлення належних окументів по квартирі, зокрема, технічного паспорта, і зазначили, що при наявності таких документів вони мали бажання на укладення основного договору.

Відповіднодо ст. 627 ЦК України відповіднодо ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні мов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає справедливим та законним в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки жодні права позивача відповідачем не порушені, позивач бажав укладення як попереднього так і основного договору, особисто обрав як предмет договору так і контрагента і підписав договір, який передбачав наслідки його виконання, і внаслідок дій саме позивача, який маючи на меті купівлю квартири, не забезпечив фінансове виконання договору, основний договір не був підписаний.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 635, 657, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення авансу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя: Богдан О.О.