Справа № 306/3189/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Бондаренка О.Ю., Павліченка С.В.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Свалявського районного суду від 07 квітня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Свалявського районного суду від 07 квітня 2015 року якою вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Jetta, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що належить на прав власності ОСОБА_2

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, вказує на те, що арешт може бути накладений тільки на майно, що по даній справі раніше вже постановлялася аналогічна ухвала від 27.11.2014 року про накладення арешту на автомобіль, яка була скасована ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16.02.2015 року. В оскаржуваній ухвал зазначено, що така постановлена в попередньому судовому засіданні, однак попереднє судове засідання на той час вже було проведено. Вказує, що судом навіть не встановлено, що автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності. Зазначає, що жодних намірів реалізувати даний автомобіль у нього немає. Крім того, посилаючись на п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вважає, що накладення арешту можливе лише в позовах майнового характеру.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що скарги підлягає відхилення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим

По даній справі позивачем пред'явлено позов про визнання недійсним правочину щодо відчуження спірного автомобіля ОСОБА_5 - ОСОБА_2, з тих підстав, що автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності та відчужений без його згоди. Оскільки майно, на яке накладено арешт, є предметом позову, і даний автомобіль вже один раз відчужувався за оспорюваним правочином, то у суду першої інстанції були всі, передбачені процесуальним законодавством підстави, для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль.

Доводи апеляції про те, що позивачем не надано доказів віднесення автомобіля до об'єктів спільної сумісної власності не заслуговують на увагу, оскільки: по-перше дані обставини повинні встановлюватися при вирішенні справи по суті, а по-друге з відповіді УДАІ в Закарпатській області вбачається, що спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_6 в період перебування в шлюбі з ОСОБА_3 (28.02.2007 року).

Також безпідставним є посилання апелянта на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16.02.2015 року, оскільки даною ухвалою скасовано ухвалу Свалявського районного суду від 27.11.2014 року про накладення арешту на спірний автомобіль виключно з тих підстав, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову була постановлена до відкриття провадження по справі. Жодного висновку по суті розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у вищевказаній ухвалі апеляційний суд не давав.

Відхиляє колегія суддів і твердження апелянта на неправомірність зазначення судом в ухвалі про те, що така постановлена на стадії попереднього судового засідання, так як вжиття заходів забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового розгляду після відкриття провадження по справі, а відтак ця обставина не може бути підставою для скасування ухвали суду.

Щодо посилання апелянта на п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», то колегія суддів констатує, що вищевказаний пунктом Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту. Разом з тим даним пунктом жодним чином не обумовлена неможливість накладення арешту на спірне майно в позовах немайнового характеру.

Отже суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував процесуальний закон та дотримався процедури розгляду справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни.

Керуючись статтями 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Свалявського районного суду від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді