Провадження № 4-с/756/177/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Камбулова Д.Г.

при секретарі - Ковган О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві,

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2015 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, посилаючись на те, що 14 січня 2014 року відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва було відкрито виконавче провадження з реєстраційним № 41495085 на виконання судового наказу № 756/11073/13 від 28.08.2012р., про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» боргу в сумі 2959,54 грн.

04 грудня 2014 року в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем Вегерою А.С. було винесено постанову «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» та постанову «Про повернення виконавчого документу стягувачеві» і таким чином завершено вчинення виконавчих дій.

Скаржник вважає, що винесена постанова «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» є неправомірною, необгрунтованою, з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник вважає, що вказана постанова була винесення в порушення вимог п. 2 ч.1 ст. 47, ст. 50, ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна, а майже через рік в день винесення постанови «Про повернення виконавчого документу стягувачеві», тобто фактично після завершення вчинення виконавчих дій, коли арешт накладений на майно боржника знімається та скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Крім того, в своїй скарзі скаржник посилається на те, що в порушення п. 1, 2, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження боржник не отримав постанови про відкриття виконавчого провадження і таким чином не був повідомлений про надання йому строку на добровільне виконання рішення суду та початок його примусового виконання. Як наслідок, в звязку з неповідомленням боржника про відкриття відносно нього виконавчого провадження про стягнення з нього боргу на користь ПАТ «Київенерго» за судовим наказом № 756/11073/13 від 28.08.2012 року, боржник, у відповідності до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», не надав державному виконавцю доказів оплати заборгованості перед ПАТ «Київенерго».

В судове засідання скаржник не зявився, про місце, день і час її розгляду був повідомлений судом належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник субєкту оскарження у судове засідання також не зявився, про місце, день і час розгляду скарги був повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення сторін про місце, день і час розгляду скарги, суд вважає можливим розглянути скаргу за відсутності скаржника та представника субєкта оскарження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши зміст скарги та додані до неї письмові докази, інші докази по справі, суд встановив наступне.

28 серпня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 756/11073/13 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» борг в сумі 2959, 54 грн.

14 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 41495085).

04 грудня 2014 року державним виконавцем Вегерою А.С. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 41495085).

04 грудня 2014 року державним виконавцем Вегерою А.С. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

В постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що майна боржника не розшукано, у звязку з чим перевірити майновий його стан не виявилось можливим. Між тим, постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника, яку направлено до УДАІ м. Києва на виконання. Керуючись п.2 ч.1 ст. 47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ державним виконавцем було повернуто стягувачу.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Зміст скарги та додані до неї письмові докази свідчать про те, що оскаржувана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в порушення положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена не одразу після закінчення строку на добровільне виконання рішення суду, а після завершення виконавчих дій одночасно з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу. На день винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови про повернення виконавчого документу стягувачу заборгованість скаржника перед ПАТ «Київенерго» була сплачена, що підтверджується розрахунком за електроенергію № 17310536 від 27.01.2014 року та довідкою №8 від 22.05.2015 року, виданою центром обслуговування клієнтів Подільського району №2 ПАТ «Київенерго».

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для визнання незаконною постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 04.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та приймає рішення про задоволення скарги ОСОБА_4 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, у звязку з її доведеністю та обґрунтованістю.

Відповідно до статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати винесену державним виконавцем Вегерою А.С. в межах виконавчого провадження №41495085 постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.12.2014 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.Г. Камбулов