АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7988/15 Справа № 201/7435/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія" (треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції) про звільнення та визнання повноважень на посаді директора товариства припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2015 рокута ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.77-79).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2015 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ "Енергія" (треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції) про звільнення та визнання повноважень на посаді директора товариства припиненим(а.с.72-75).

Як на підстави апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи (а.с.77-79).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу №1 від 01.07.1998 року ОСОБА_2 був призначений на посаду директора TOB "Енергія". Відповідно до контракту від 01.07.1998 року, укладеного між TOB "Енергія" та ОСОБА_2, останній призначається на посаду директора цього товариства. Пунктами 5.1, 6.1 цього контракту визначено, що він може бути розірваний за взаємною згодою сторін, за ініціативою наймача, за ініціативою керівника; контракт набирає законної сили з моменту підписання і діє безстроково.

Відповідно до протоколу №1 зборів учасників TOB "Енергія" від 01.07.1998 року прийнято рішення про призначення ОСОБА_2 на посаду директора товариства.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до загальних зборів учасників (засновників) TOB "Енергія" із заявою про звільнення за власним бажанням з 02.03.2015 року у зв'язку з виходом на пенсію.

Засновникам товариства було направлено лист про запрошення взяти участь у зборах товариства, які призначалися на 02.03.2015 року о 10-00 год. з наступним порядком денним: звіт директора про фінансово-економічну діяльність підприємства, питання розгляду заяви про звільнення директора та обрання нового директора.

Згідно протоколу зборів учасників TOB "Енергія" від 02.03.2015 року рішення про звільнення позивача не прийнято на підставі п.8.2 Статуту товариства, оскільки на зборах були присутні 17% учасників.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працював в TOB "Енергія" на посаді директора цього товариства на підставі контракту від 01.07.1998 року (а.с.5).

Відповідно до п.5 контракту, укладеному між TOB "Енергія" та ОСОБА_2, передбачено порядок розірвання контракту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до TOB "Енергія" про звільнення з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, визнання повноважень на цій посаді припиненими за ч.1 ст. 38 КЗпП України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач безпідставно просив суд шляхом прийняття відповідного судового рішення здійснити процедуру його звільнення із займаної посади без урахування порядку, визначеному відповідними нормативними актами.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: