Справа № 266/2991/15-ц
Провадженя№ 2-о/266/62/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Сараєва І.А., при секретарі Сологуб Т.В., представника заявниці ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що вона за національністю є полячка та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2, вказавши в графі «національність» її батька ОСОБА_3 національність «поляк» та вказавши національність ОСОБА_2 - «полячка». В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона народився 28.01.1989 року у м. Донецьк Донецької області, її батько ОСОБА_3 28.06.1964 р.н уроджений поляк, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись цих традицій. Безпосередньо заявниця вважає себе полячкою, бо виховувалась у таких саме традиціях та сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами, що є поляками та проживають на території Польщі. В її свідоцтві про народження заявниці, паспорті та в свідоцтві про народження її батька ОСОБА_3 відсутні відомості про їх національну приналежність. Враховуючи той факт, що чинним законодавством не передбачено порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС заявниця змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявниця та її представник у судовому засідання свої вимоги підтримали та просила позов задовольнити.

Представник зацікавленої особи до суду не зявився, надававши заяву про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити в задоволенні вимог заявниці з тих причин, що ОСОБА_2 не надано жодних доказів, що вона та її батько ОСОБА_3 не вільно обрали свою національність.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявницю та її представника, допитавши свідків, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, народилась у м. Донецьк, Донецької області, про що було зроблено актовий запис №253. При цьому в графі національність батьків заявниці зазначено: батько ОСОБА_3 «українець», мати ОСОБА_4, «українка». В той час як відомості про національність самої заявниці у документі відсутні (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження V-ПЯ № 144091 виданого міським РАЦС м. Новополоцьк Вітебської області на імя ОСОБА_3 відомості про його національність так само відсутні. (а.с.7)

Допитані в судовому засіданні в якості свідків по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що дідусь заявниці ОСОБА_7 був поляком та часто розмовляв польською мовою.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального Кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в України».

У відповідності до ст. 3 вказаного Закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст.11 зазначеного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з приписами ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що дідусь заявниці ОСОБА_7 був поляком, батько заявника ОСОБА_3 вважає себе поляком за походженням, то заявниця має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до документів, що засвідчують особу із зазначенням національності «поляк», як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні».

Керуючись ст.ст. 3, 10, 58-60, 208-209, 212 215, 218, 234, 235, 256-258 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ :

Заявлені вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити юридичний факт , що національність ОСОБА_2 , яка народилася 28 січня 1989 року у місті Донецьку Донецької області, належить до польської національності по лінії дідуся ОСОБА_7.

Зобов*язати Відділ Приморської та Жовтневої державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , змінивши відомості щодо національності ОСОБА_2, вказавши в графі «національність» - «поляк» замість «українець».

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після проголошення, якщо протягом зазначеного часу не буде подана скарга до апеляційного суду Донецької області про його скасування.

Суддя: Сараєв І. А.