Справа № 748/1734/15-ц Провадження № 22-ц/795/1797/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Криворученко Д. П. Доповідач - Литвиненко І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко І.В.
суддів:Острянського О.О., Шарапової О.Л.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Чернігівського районного суду від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ВДВС Чернігівського РУЮ про звільнення з-під арешту його автомобіля, накладеного в порядку виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дитини.

Рішенням суду позов задоволено. Суд звільнив з-під арешту автомобіль марки «DAEWOO», модель NEXIA, рік випуску 2008, р.н. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_2, виданого 22.10.2008 року Семенівським ВРЕР при УМВС України в Полтавській області, накладеного постановою головного державного виконавця ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області від 17.01.2015 року ВП № 41354932.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ВДВС Чернігівського РУЮ є не належним відповідачем по справі, так як відповідачем по такій категорії справ повинен бути стягувач, а ОСОБА_7, як стягувач, не залучена до участі у справі в якості відповідача. Крім того, в апеляційній скарзі звертається увага на те, що суд по справі про звільнення майна з-під арешту не вправі робити висновки про правомірність чи неправомірність дій державного виконавця по накладенню арешту на майно боржника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2015 року ДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській області був затриманий, який перебуває в розшуку, автомобіль марки «DAEWOO», р.н. НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5

При з'ясуванні обставин, ОСОБА_5 встановив, що арешт на його майно накладено постановою головного державного виконавця ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області від 17.01.2015 року, у якого знаходився на виконанні виконавчий лист № 2-4295, виданий 21.10.2002 року Крюковським райсудом м.Кременчуга про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі ? частини сіх видів заробітку щомісячно.

ОСОБА_5 вказує на те, що заборгованість за виконавчим листом він погасив 12.06.2015 року і тому є підстави для звільнення майна з-під арешту, так як це перешкоджає йому вільно користуватися своїм майном, а ВДВС Чернігівського РУЮ, у якого з 17.04.2015 року знаходиться на виконанні зазначений виконавчий документ, відмовляє в цьому.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки повністю погашена заборгованість по виконавчим листам і є перерахування стягувану сум наперед, то дії ДВС по відмові зняти арешт є неправомірними і цим порушують права власника.

Проте, такі висновки зроблені з порушенням норм процесуального права.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_5 звертається до суду з позовом на захист свого права власності шляхом звільнення його з-під арешту, який був проведений в рамках виконавчого провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 аліментів.

Таким чином, ОСОБА_7 є особою, яка зацікавлена у проведенні стягнень відповідно до рішення суду, і звільнення майна з-під арешту може вплинути на її права, але вона, як третя особа, позбавлена можливості захищати свої права та інтереси у спосіб, визначений для відповідача по справі ст.ст.30,31 ЦПК України.

Вирішення спору про звільнення майна з-під арешту у відсутність належного відповідача є порушенням норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

У зв'язку з відсутністю у суду апеляційної інстанції законодавчо визначеного права на залучення до участі у справі належного відповідача, позов ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню через порушення судом норм процесуального права, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, ст.ст. 314, 316, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду від 27 липня 2015 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову до Відділу Державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 121,80 грн. на повернення судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: