У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 1 тис. грн щомісячно до завершення навчання.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що син навчається на 2 курсі стаціонару КНУ ім. Т.Г. Шевченка; строк навчання до 2017 року. Син потребує матеріальної допомоги. Вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на навчання сина до досягнення ним 23 років.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 22 січня 2015 року до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2017 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

У решті позову відмовлено.

Виконання рішення суду в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивачка просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог, як передбачено ст. ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України, зокрема, необхідності стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина і понесення нею витрат у зв'язку з його навчанням, а також того, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу.

При цьому судом правильно застосовано ст. 199 Сімейного кодексу України, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук