Провадження № 2-4832/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Кучерині Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення конкретного порядку користування квартирою, -
29.05.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить встановити конкретний порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому в користування житлову кімнату площею 17,6 кв. м, а відповідачці ОСОБА_2 - кімнату площею 13,8 кв.м., місця загального користування (кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та вбудовану шафу) залишити в спільному користуванні сторін.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини спірної квартири, яку він успадкував після смерті його батька ОСОБА_3
Відповідачка була дружиною спадкодавця ОСОБА_3 та також має право на 1/2 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом, однак на даний час своє право власності належним чином не оформила.
В спірній квартирі зареєстровані він, його син та відповідачка, хоча остання в спірній квартирі ніколи не проживала.
Фактично в квартирі проживає він, його дружина ОСОБА_4 та їхній син ОСОБА_5.
На даний час відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні належною йому частиною квартири і позбавляє права володіння, користування частиною майна, що знаходиться у його власності, чим порушує його права як співвласника квартири. Зокрема, відповідачка не надає згоди на реєстрацію в спірній квартирі дружини позивача, не сплачує рахунки на оплату за житлово-комунальні та інші послуги.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд до відома не поставила, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась.
У відповідності до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У відповідності до технічного паспорту на спірну квартиру АДРЕСА_1, та складається з 2-х кімнат житловою площею 31,4 кв. м, у тому числі: 1-а кімната - 17,6 кв. м, 2-а кімната - 13,8 кв. м, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи. Загальна площа квартири 58, 1 кв. м.
Згідно довідки форми № 3, виданої Центром обслуговування споживачів № 1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 10.04.2015 №1354, в спірній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1, його син ОСОБА_5, відповідачка ОСОБА_2
Як вбачається з мотивувальної частини рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 04.12.2013, відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею першою черги після смерті ОСОБА_3 та має право на спадкування за законом на 1/2 частини спірної квартири.
У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України (ЦК), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільної частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Разом з цим, у відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (спорюваних) прав та вплив на порушника.
З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи в суді спору щодо користування житловою площею в спірній квартирі між сторонами не існує. Відповідачка вже три роки не проживає в спірній квартирі. Позивач та його сім'я - дружина, син - користуються всією квартирою в цілому. Ніяких фактичних перешкод в користуванні квартирою відповідачкою позивачеві не чиниться.
За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
В той же час судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо порядку користування спірною квартирою.
Дана обставина визнана позивачем. З його боку доказів на підтвердження порушення відповідачкою його права користування спірною квартирою суду не надано.
При цьому судом встановлено, що фактичною підставою даного позову є ненадання відповідачкою згоди на реєстрацію у спірному житловому приміщенні дружини позивача.
Разом з цим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідачки з вимогою надати згоду на реєстрацію його дружини в спірній квартирі проте відповідачкою було відмовлено позивачеві в задоволенні його прохання.
З урахуванням наведених вище обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 3, 13-16, 358 ЦК України, ст. ст. 3-5, 6, 10, 11, 57-58, 60, 61, 208-209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення конкретного порядку користування квартирою - відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: