Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої-судді: ОСОБА_1,

при секретарі Пушкарьовій О.Г.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Хмельницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті - ОСОБА_5, який помер 29.03.2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.03.2012 року помер рідний брат її батька ОСОБА_5, який на момент смерті знаходився в іншій країні із своєю дружиною ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1. Його дружина, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину. Нещодавно ОСОБА_6 повідомила їй, що на момент смерті ОСОБА_5 вони були розлучені, у звязку з чим свідоцтво про право на спадщину, яке вона отримала, є не дійсним і скасоване судом. При цьому передала їй рішення суду від 20.11.2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 21.01.2014 року. Дізнавшись про вищевикладене вона звернулась в нотаріальну контору для прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено в прийнятті заяви, так як вона пропустила строк для прийняття спадщини. Вона пропустила вказаний строк, оскільки лише тепер їй стало відомо, що ОСОБА_6 на момент смерті спадкодавця була з ним розлучена, тому просить суд визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті - ОСОБА_5, який помер 29.03.2012 року.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві, представник позивача також суду пояснила, що позивачці було відомо, що після смерті дядька ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина і лише в листопаді 2014 року вона від останньої дізналась, що її дядько на момент смерті був розлучений і свідоцтво про право на спадщину, видане на ім'я ОСОБА_6, було визнано недійсним. Після чого, вона в грудні 2014 року звернулась до нотаріуса. Також лише тепер позивачці стало відомо, що у її дядька у власності також була земельна ділянка.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та заперечила проти його задоволення, оскільки рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.11.2013 року спадщину на квартиру АДРЕСА_1 визнано відумерлою і вказана квартира перейшла у комунальну власність. Вказане рішення суду оскаржувалось ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, і ухвалою суду від 30.04.2014 року було залишено без змін. Вказане, спростовує доводи позивачки про те, що про скасування свідоцтва про право на спадщину виданого ОСОБА_6 та про рішення суду їй стало відомо лише в листопаді 2014 року, а тому строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 пропущений без поважних причин.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2012 року помер ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_6, яка 15.05.2012 року подала до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 24.10.2012 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_6 , відповідно до якого спадщина складається з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2013 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину ВТА 444591 від 24.10.2012 року, що видане ОСОБА_6 державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори. Скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6. Визнано спадщину на квартиру АДРЕСА_1 відумерлою. Вказане рішенні залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21.01.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.04.2014 року.

Зі свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_7 серія І-БВ №303747 вбачається, що ОСОБА_7 народилась 09.04.1974 року і її батьком записаний - ОСОБА_8, який помер 11.03.1992 року. 07.11.1993 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 і змінила прізвище на "Гинак". Із свідоцтва про народження ОСОБА_8, вбачається, що він народився 25.10.1946р. в с.Гречинці, Летичівського району Хмельницької області, і його батьком записаний - ОСОБА_10, а матір'ю - ОСОБА_11 З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження також вбачається, що ОСОБА_5, народився 01.04.1961 року в с.Гречинці, Летичівського району Хмельницької області, і його батьком записаний - ОСОБА_10, а матір'ю - ОСОБА_11.

Вказані обставини підтверджується: свідоцтвом про смерть ОСОБА_5, виданим 30.03.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Джуліано Ін Кампані; свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серія І-БВ №303747; свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 серія ІІ-БВ №312235; свідоцтвом про народження ОСОБА_8 серія VI №1947015; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 11.01.2014 року про народження ОСОБА_5; копією спадкової справи №344-2012 відкритої після смерті ОСОБА_5; матеріалами цивільної справи № 686/8523/13-ц.

З листа №3005/02-14 від 15.12.2014року державного нотаріуса Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_12, адресованого ОСОБА_4, вбачається, що не має можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини і їй запропоновано звернутись до суду для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відтак, судом встановлено, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті дядька - ОСОБА_5, який помер 29.03.2012 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Доводи позивачки щодо того, що їй стало відомо про скасування свідоцтва про право на спадщину виданого ОСОБА_6 в листопаді 2014 року, суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з матеріалів цивільної справи № 686/8523/13-ц в ній наявна заява ОСОБА_4 від 13.01.2014 року до апеляційного суду Хмельницької області про залучення її до участі в справі як третьої особи на стороні відповідача, в якій вона зазначає що 08.01.2014 року їй стало відомо про слухання апеляційним судом Хмельницької області апеляції ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20.11.2013 року. Також в матеріалах вказаної цивільної справи міститься касаційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_4 подана 11.02.2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що вказує на те, що ОСОБА_4 ще в січні 2014 року було відомо про скасування свідоцтва про право на спадщину виданого ОСОБА_6. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин не звернення до нотаріуса протягом шести місяців з дня коли вона дізналась про рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20.11.2013 року, суду надано не було.

У даному випадку, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 була відкрита нотаріусом 15.05.2012 року на підставі поданої 15.05.2012 року заяви про прийняття спадщини ОСОБА_6 Позивач ОСОБА_4 звернулась до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори із зверненням щодо оформлення спадщини лише 15.12.2014 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини, причини пропуску, на які вказує остання, не є непереборними труднощами і не є істотними, а тому, на думку суду, є неповажними, оскільки про рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2013 року вона дізналась, ще в січні 2014 року, проте з заявою до нотаріуса з приводу оформлення спадщини вона звернулась лише 15.12.2014 року. Доводи представника позивача з приводу того, що позивачу тільки тепер стало відомо про наявність іншого майна у спадкодавця, не можуть бути визнані поважними, оскільки це не перешкоджало позивачці звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, ст.ст.10, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Хмельницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: