З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/15/15-ц
Провадження №2/377/59/15
24 лютого 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі:
головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при секретарі - Прокопенко Р.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, -
8 січня 2015 року до суду звернувся ПАТ «Дельта Банк» із позовом, в якому просив в рахунок погашення основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1686221,32 гривень звернути стягнення заборгованості за рахунок реалізації застави та продажу від імені Банку з ОСОБА_1 транспортного засобу - автомобіля марки Toyota модель Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, колір чорний, що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, видане РЕВ ДАІ м. Славутича Київської області 12.06.2008 року, шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за початковою ціною 428746,00 грн з ПДВ, та стягнути з нього судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 гривні.
У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Заперечень на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності, доказів поважності неявки до суду, не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи також суду не надав. Тому за згодою представника позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця» , правонаступником якого є ПАТ «Банк Столиця» (далі кредитодавець) та ОСОБА_1, відповідачем, (далі позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 28/08- F (далі Договір) на наступних умовах (а.с. 6-11).
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що кредит надається на придбання автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2008 року випуску, в повному обсязі.
Згідно п.2.1. Договору виконання позичальником умов цього Договору забезпечується всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством.
Як зазначено у п.2.2. Договору у відповідності з діючим законодавством України, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитодавцем щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, позичальник передає в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2008 року випуску, що належить позичальнику та зареєстрований за адресою: Київська область, м.Славутич, Добринінський квартал, 3, кв. 88.
За правилами п.3.1 Договору проценти є платою за користування кредитом і сплачуються за весь час користування кредитом до дня його фактичного повернення у тому числі і після закінчення строку, на який було надано кредит.
У випадку несплати нарахованих процентів у встановлений строк, наступного робочого дня вони вважаються простроченими і відображаються кредитодавцем на рахунку прострочених процентів.
Відповідно до п.3.3. Договору у випадку виникнення простроченої заборгованості за частиною кредиту( з урахуванням договорів про внесення змін до Договору), проценти за користування кредитом, що вважається не повернутим в визначений Договором строк і відображається на рахунку простроченої заборгованості за кредитом, нараховуються кредитодавцем за ставкою 22 % річних і сплачуються позичальником згідно умов 3.2 Договору.
Як передбачено п.3.4 Договору, після строку, на який було надано кредит( з урахуванням договорів про внесення змін до Договору), тобто з моменту, коли весь кредит вважається простроченим і відображається на рахунку простроченої заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитними коштами нараховуються і сплачуються позичальником за ставкою 22 % річних.
В пункті 4.2.10. Договору зазначено, що у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом(чи його частиною) позичальник зобов'язаний сплачувати кредитодавцю за користування кредитом підвищену процентну ставку із розрахунку 22 % річних за весь період прострочення.
До вказаного Договору додано графік погашення кредиту, яким змінена планова сума погашення євро, ніж передбачена у графіку погашення кредиту, доданого до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року.
14 травня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в квітні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 18 травня 2009 року(а.с. 14-16).
18 травня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в квітні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 25 травня 2009 року(а.с. 17-19).
25 травня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 4 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в квітні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 29 травня 2009 року(а.с. 20-21).
15 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 5 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в травні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 30 червня 2009 року (а.с. 22-23).
30 червня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 6 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в травні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 03 липня 2009 року (а.с. 24-25).
03 липня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 7 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в травні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 14 липня 2009 року (а.с. 26-27).
14 липня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Столиця» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін № 8 до договору про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року, відповідно до якого в п.3.2 розділу 3 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитним коштами в травні, червні 2009 року повинні бути сплачені у термін не пізніше 16 липня 2009 року (а.с. 28-29).
В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Столиця» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Столиця») та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортних засобів від 18.06.2008 року № 28/08-F-IZ (далі договір застави), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18 червня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 3506, на наступних умовах (а.с. 32-36).
Згідно п. 1.1 договору застави за цим договором заставодавець передає в заставу заставодержателю у якості забезпечення виконання заставодавцем зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року та всіма додатками і договорами про зміни до нього наступне майно - транспортний засіб марки Toyota модель Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, колір чорний, заставною вартістю 798994 гривні.
Як зазначено у п.1.2 договору застави, сторони оцінюють предмет застави в 798994 гривні. Місцезнаходження заставленого майна: Київська область, м.Славутич, Добринінський квартал, 3.
Пунктом 1.3 договору застави передбачено, що виконання заставодавцем(позичальником за договором кредиту) перед заставодержателем (кредитором за договором кредиту) зобов'язань забезпечує, зокрема, такі вимоги:
п.1.3.2 сплата винагороди за використання кредиту, в розмірі 12 відсотків річних;
п.1.3.3. сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту;
п.1.3.4. інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.
Відповідно до п.1.4 договору застави предмет застави належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується наступними документами: свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, видане РЕВ ДАІ м. Славутича Київської області 12.06.2008 року
За правилом п.2.1.2. договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України, в разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані.
Як зазначено у п.2.1.4. договору застави, за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету застави, відповідно до чинного законодавства України заставодержатель має право погасити наявну заборгованість заставодавця за договором кредиту, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених заставою.
Пунктом 2.1.5 договору застави передбачено, що у разі виникнення права звернення стягнення на предмет застави заставодержатель має право реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства України.
Згідно п.3.4 договору застави право звернення стягнення на предмет застави для задоволення своїх вимог відповідно до договору кредиту виникає у заставодержателя у випадках, обумовлених положеннями договору кредиту, цього договору та приписів норм чинного законодавства.
Пунктом 3.5 договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави чи на відповідну його частину здійснюється відповідно до приписів чинного законодавства України будь-якими засобами - заставодержателем самостійно з самостійним встановленням ціни, з використанням аукціону, торгівельної біржі та інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно правила ч. 1 ст. 513 цього Кодексу правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
21 травня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк Столиця» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с. 42-45).
Як зазначено у п.1 цього договору, право вимоги - означає всі права вимоги продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги та способи захисту прав продавця до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.
Відповідно до п.2.1 договору продавець цим погоджується продати(відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.
Згідно п.7.1 договору цей договір набуває чинності у момент його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишається чинним до моменту виконання сторонами своїх обов'язків за ним у повному обсязі.
Актом приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 21 травня 2014 року та додатком до нього підтверджено, що продавець(публічне акціонерне товариство «Банк Столиця») передав, а покупець (публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») прийняв права вимоги повернення заборгованості, зокрема, до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року та звернення стягнення на предмет застави згідно договору застави від 18 червня 2008 року № 28/08-F-IZ (а.с. 41).
Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як зазначено у ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Згідно ч.2 цієї статті за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
За правилом ч.1 ст.590 цього Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначено у ч.2 цієї статті заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано в установлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодавець набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачене законом або договором.
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором ( ч.6 ст.20 цього Закону).
Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:
1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;
2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;
3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;
5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;
6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для
його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Положеннями ч.1 ст. 26, ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один і з таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Враховуючи, що згідно пункту п.2.1.2. договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави відповідно до чинного законодавства України, в разі, коли в момент настання терміну виконання заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою за цим договором, вони не будуть виконані, то спосіб звернення стягнення на предмет застави, обраний позивачем, відповідає вимогам ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно висновку ТОВ «Вектор Оцінки» станом на 22.09.2014 року ринкова вартість об'єкта оцінки автомобіля - легковий універсал-В Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1,становить 428746 гривень з ПДВ.
Таким чином, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави слід визнати обґрунтованими, вони відповідають загальним засадам цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності, оскільки відповідач не повернув у встановлений договором строк - 18 червня 2013 року суму отриманого кредиту та проценти за користування кредитом ні первісному кредиторові, ні позивачеві. Розмір заборгованості встановлено у чітко визначеній сумі на конкретний час ( станом на 05.09.2014 року становить 1686221,32 гривень), що значно перевищує вартість предмету застави, визначену висновком ТОВ «Вектор Оцінки» станом на 22.09.2014 року ( 428746 гривень). Відповідачеві була направлена вимога заставодержателя - ПАТ «Дельта Банк» про необхідність виконання порушеного зобов'язання з одночасним попередженням про звернення стягнення у разі залишення цієї вимоги без задоволення, яка відповідачем не виконана. Спосіб звернення стягнення на предмет застави, обраний позивачем, відповідає вимогам ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
При цьому суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення початкової ціни продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» при укладанні договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем в сумі 428746 гривень з ПДВ задоволенню не підлягають, оскільки згідно п.6 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зазначається в рішенні суду початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для
його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Виходячи з наведеного, початкова ціна предмета застави зазначається в рішенні суду для його подальшої реалізації на публічних торгах, а не при укладанні договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем.
Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено у ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим визначати умови договору, у тому числі і умови продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження в договорі купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню в частині звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Toyota модель Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, колір чорний, що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, видане РЕВ ДАІ м. Славутича Київської області 12.06.2008 року, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року в сумі 1686 221 гривня 32 копійки, з яких: 985555 гривень 22 копійки - тіло кредиту, 700666 гривень 11 копійок - відсотки. В іншій частині позовні вимоги щодо визначення початкової ціни продажу предмета забезпечувального обтяження задоволенню не підлягають за їх безпідставністю.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду на суму 3654 гривні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215, 224-226 ЦПК України,
суд, -
Позов задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за договором про надання споживчого кредиту № 28/08- F від 18 червня 2008 року в сумі 1686 221 гривня 32 копійки, з яких: 985555 гривень 22 копійки - тіло кредиту, 700666 гривень 11 копійок- відсотки, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Toyota модель Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2, колір чорний, що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, видане РЕВ ДАІ м. Славутича Київської області 12.06.2008 року, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654 гривні.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Н. Ф. Теремецька