У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне управління юстиції в Київській області, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко Оксана Леонідівна, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6, після смерті якого їй стало відомо про заповіт від 15 липня 2013 року, яким скасовано попередній заповіт від 20 вересня 2006 року та зменшені частки у спадщині, зокрема, її та її брата - ОСОБА_4, загальна частка становить менше половини обов'язкової частки, яка б належала останньому у разі спадкування за законом. Крім того, на день відкриття спадщини ОСОБА_4 вийшов на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_01_15/pravo1/T226200.html?pravo=1>, тобто є повнолітньою непрацездатною особою, яка має право на обов'язкову частку у спадщині.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 203, чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України просила суд визнати заповіт від 15 липня 2013 року та свідоцтво про право на спадщину, за його наявності, недійсними.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до Ставищенського районного суду Київської області або Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, або ухвалити нове рішення про задоволення позову, або скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд, або судові рішення змінити та ухвалити нове рішення, яким встановити нікчемність заповіту, залишити без розгляду позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Зокрема, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивачка не навела підстав для визнання заповіту недійсним, посилаючись лише на наявність у третьої особи - ОСОБА_4, який не заявляє самостійних вимог на предмет спору, права на обов'язкову частку у спадщині. Разом з тим не зазначила в чому полягає порушення її прав чи інтересів оспорюваним заповітом.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне управління юстиції в Київській області, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Величко Оксана Леонідівна, про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 серпня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник