Провадження № 2/521/779/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права володіння та встановлення порядку користування спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у Малиновському районному суді м. Одеси пред'явили позов до ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самовільно реконструйоване приміщення загального користування до попереднього стану (а.с. 3-5).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М. від 27 червня 2014 року відкрито провадження у справі (а.с. 22).

17 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права володіння та встановлення порядку користуванняспільною сумісною власністю (а.с. 101-105).

У зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Сегеди О.М., ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 06 квітня 2015 року продовжено провадження у справі за позовом ОСОБА_4та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самовільно реконструйоване приміщення загального користування до попереднього станута за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права володіння та встановлення порядку користуванняспільною сумісною власністю (а.с. 185).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.07.2015 р. залишено без розгляду первісний позов ОСОБА_4та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самовільно реконструйоване приміщення загального користування до попереднього стану.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 заявою про зміну позовних вимог від 12.01.2015 року (а.с. 166-168) остаточно просила суд, з підстав передбачених ст. 16, 319, 358 ЦК України, надати ОСОБА_3, яка є власником 266/1000 частин квартири спільного заселення, АДРЕСА_1 в користування частину спільного приміщення кухні площею 9,3 кв.м. з урахуванням встановленого між співвласниками порядку користування квартирою з організацією зонування та обмеження доступу сторонніх осіб. Стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності чотирьох сімей. Вказана квартира загальною площею 210,9 кв.м. і складається з семи житлових кімнат загальною площею 146,2 кв.м. та підсобних приміщень: дві кухні, коридори, душова, туалет. ОСОБА_3 належить 266/1000 частин квартири, вона з сім'єю займає дві кімнати площею 39 кв.м., належна їй частка від загальної площі квартири складає 56,1 кв.м. ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_5 належить 156/1000 частин квартири, що складається з однієї житлової кімнати площею 23.5 кв.м., належна їм частка від загальної площі квартири складає 32,9 кв.м. У їхньому спільному користуванні з відповідачами перебуває кухня площею 9,3 кв.м. Сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_16 теж займають по дві житлові кімнати та користуються окремою кухнею площею 16,9 кв.м. Підсобні приміщення: коридори, душова, туалет перебувають у спільному користуванні всіх чотирьох сімей. Такий порядок користування склався задовго до вселення ОСОБА_3 та відображений у технічному паспорті від 16.09.1997 р. ОСОБА_3 з родиною проживає у спірній квартирі з 31.10.2001р., з цього ж часу вони знають ОСОБА_4 та його матір ОСОБА_5

Хоча приміщення спільної з відповідачами кухні має невелику площу - 9,3 кв.м., з урахуванням прямокутної форми приміщення, склався порядок користування, за яким кухня фактично була поділена на дві окремі половини. Це вносило певний порядок та визначеність у користуванні спільним приміщенням. Придбавши житло у попереднього власника ОСОБА_8 в 2001 році, ОСОБА_3 отримала у фактичне користування ту частину кухні, якою користувалася ОСОБА_8 - ближче до вікна, частина кухні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прохідна.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2005 р. до літа 2014 р. здавали на платній основі свою кімнату стороннім особам. ОСОБА_3 не мала можливості обмежити доступ сторонніх осіб до своєї частини кухні, оскільки по-перше, вхідні двері до кухні не закриваються на замок, а по-друге, користуватися кухнею їй доводиться не зі співвласниками (ОСОБА_4 та ОСОБА_5.), а з їх квартирантами. Тому в березні 2011 р. вона була вимушена провести зонування кухні, шляхом облаштування прозорої металопластикової конструкції на висоту дверного отвору, яку облаштувала дверима з замком.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 особисто в спірній квартирі не проживають з 2005 р., замість них постійно незаконно проживали сторонні особи. Відповідачі ніколи не погоджували з ОСОБА_3 хто і який термін буде проживати в їх кімнаті та користуватися спільною кухнею, вонане знала наскільки порядними були ці люди, наскільки безпечним було їх перебування та використання спільної кухні з точки зору гігієни та безпеки для здоров'я її та членів її сім'ї. В даний час, з урахуванням рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2014р., справа №22-ц/785/1606/14, відповідачі не вселяють квартирантів.

Інший співвласник спірної квартири ОСОБА_7 неодноразово притягувався судом до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов'язані з порушенням ним суспільного порядку, з безконтрольним перебуванням в його кімнаті спільної квартири різних сторонніх осіб, в т.ч. осіб без певного місця проживання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві і на пояснення надані ним в судовому засіданні, просив позов з урахуванням уточнень задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

В судових засіданнях призначених на 21.04.2015 року, 15.05.2015 року, 27.05.2015 року,10.06.2015 року та 17.06.2015 року ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнали та просили відмовити у задоволені позову в повному обсязі з підстав та правової аргументації зафіксованої засобами технічної фіксації процесу.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву в якій зазначила, що позов не визнає у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках є співвласниками 156/1000 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_1 в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого 05.01.1998 року КЕЧ Одеського району (а.с.18). Право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на частину квартири спільного заселення АДРЕСА_1 в м. Одесі зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН»(а.с 15).

Згідно з довідкою з місця мешкання та реєстрації № 2683 віл 27.01.2014 року, зареєстрованими за адресою квартира АДРЕСА_1 в м. Одесі значаться ОСОБА_6 з 26.01.1994 р., ОСОБА_4 з 24.09.2008 р. та ОСОБА_5 з 28.01.1977 р. (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_3 є власником 266/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1 м. Одесі на підставі договору купівлі-продажу, укладеного нотаріально 31.10.2001 року. Право власності відповідача на зазначене нерухоме майно зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с.124, 124 зв.).

Відповідно до довідки з місця мешкання та реєстрації № 170 віл 24.08.2014 зареєстрованими за адресою: квартира АДРЕСА_1 в м. Одесі значиться відповідач ОСОБА_3 та члени її сім'ї ОСОБА_2 з 16.11.2001 р., ОСОБА_1 і ОСОБА_10 з 05.06.2002 р. (а.с. 125).

Судом встановлено, що вказана квартира загальною площею 210,9 кв.м. складається з семи житлових кімнат загальною площею 146,2 кв.м. та підсобних приміщень: дві кухні, коридори, душова, туалет. ОСОБА_3 з сім'єю займає дві кімнати площею 39 кв.м., належна їй частка від загальної площі квартири складає 56,1 кв.м. ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 займають одну житлову кімнату площею 23.5 кв.м., належна їм частка від загальної площі квартири складає 32,9 кв.м. У їхньому спільному користуванні з відповідачами перебуває кухня площею 9,3 кв.м. Сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_16 теж займають по дві житлові кімнати та користуються окремою кухнею площею 16,9 кв.м. Підсобні приміщення: коридори, душова, туалет перебувають у спільному користуванні всіх чотирьох сімей. Такий порядок користування склався до вселення ОСОБА_3 та відображений у технічних паспортах, виготовлених КП «ОМБТІ та РОН» на замовлення ОСОБА_5 від 12.11.97 р. (а.с. 12-14) та ОСОБА_8 від 16.09.97 р. (а.с. 59-62), від 05.10.2001 р. (а.с. 63-66) та ОСОБА_3 від 05.08.2011 р. (а.с. 56-58), ОСОБА_11 від 30.01.2009 р. (а.с. 67-69).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про визнання права володіння та встановлення порядку користування спільною сумісною власністю, суд виходив з наступних підстав.

Вказана квартира належить ОСОБА_3 з 31.10.2001 р. (відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна). Попередніми власниками квартири були ОСОБА_8 та ОСОБА_12, яким квартира належала відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого КЕЧ Одеського району 22.12.1997 р.

Хоча приміщення спільної з відповідачами кухні має невелику площу - 9,3 кв.м., з урахуванням прямокутної форми приміщення, склався порядок користування, за яким кухня фактично була поділена на дві окремі половини. Це вносило певний порядок та визначеність у користуванні спільним приміщенням. Придбавши житло у попереднього власника ОСОБА_8 в 2001 році, ОСОБА_3 отримала у фактичне користування ту частину кухні, якою користувалася ОСОБА_8 - ближче до вікна, частина кухні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прохідна.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2005 р. до літа 2014 р. здавали в оренду свою кімнату стороннім особам, без попередньої згоди співвласників спірної квартири, а відповідно ці особи користувались спільною кухнею. Оскільки користуватися кухнею позивачу та членам її сім'ї доводиться не зі співвласниками (ОСОБА_4 та ОСОБА_5.), а з їх квартирантами, ОСОБА_3 не мала можливості обмежити доступ сторонніх осіб до своєї частини кухні. Тому в березні 2011 р., в межах існуючого порядку користування спільною кухнею, здійснила облаштування прозорої металопластикової конструкцію на висоту дверного отвору, яку облаштувала дверима з замком.

У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечив проти задоволення позову, посилаючись на порушення ОСОБА_3 правил користування житловими приміщеннями та створенням перешкоди мешканцям квартири у доступі до вікна та побутових комунікацій.

Суд вважає, що вказані твердження - не відповідають обставинам справи, оскільки.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи ОНДІСЕ № 5166 від 09.12.2014 року, встановлена металопластикова конструкція, поділяюча спірне приміщення кухні пл. 9,3 кв.м по умовній границі, у відповідності до п. 6.6. БНіП ІІ-22-81 «Кам'яні та арматурні конструкції» - не є перегородкою, оскільки встановлена не на всю висоту поверху. Між верхньою частиною конструкції та стелею мається відстань 1,45 м., що забезпечує повітрообміну кухні в цілому (а.с. 150-154).

Також, з висновку експертизи вбачається, що технічно можливо надати ОСОБА_3, що є власником 266/1000 частин квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі, у користування частину приміщення кухні пл. 9,3 кв.м з урахуванням встановленого між співвласниками порядку користування квартирою з організацією зонування та обмеження доступу сторонніх осіб, у зв'язку з тим, що встановлена металлопластиковая конструкція, що розділяє спірне приміщення кухні пл. 9,3 кв.м є : заскленою металопластиковою конструкцією, яка не погіршує рівень природної освітленості частини кухні ОСОБА_4 відповідно до вимог п.п. 3.4,3.6 ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення». Не перешкоджає експлуатації сантехнічних, газових і побутових приладів співвласниками ОСОБА_3 і ОСОБА_4, автономно підключених до систем господарсько-питного водопроводу холодної та гарячої води, побутової каналізації відповідно до п. 5.13 ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення». Поділ по фактичному користуванню ОСОБА_3 і ОСОБА_4 частини кухні відповідають наступним вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення» П.2.30 - по ширині приміщення; П.2.31 - по наявності стулки віконного блоку в 1/2 частини кухні ОСОБА_3, і зазору рівного 0,021 кв.м між вхідним дверним полотном і підлогою 1/2 частини кухні ОСОБА_4, необхідних для повітрообміну приміщення при експлуатації газового водонагрівача; 5.30 по наявності витяжної вентиляції з природним спонуканням і технічною можливістю організації системи витяжної вентиляції з механічним спонуканням (з частини кухні ОСОБА_4.); 5.31 по наявності витяжного каналу частині кухні ОСОБА_4 у внутрішніх стінах будинків.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 суду пояснив, що спірна металопластикова конструкція не перешкоджає експлуатації сантехнічних, газових і побутових приладів співвласниками ОСОБА_3 і ОСОБА_4, автономно підключених до систем господарсько-питного водопроводу холодної та гарячої води, побутової каналізації відповідно до п. 5.13 ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення».

Згідно листа №1665/26 від 10.07.2015 року ПАТ «Одесагаз» вбачається, що за результатами обстеження системи газопостачання та газового обладнання за адресою: АДРЕСА_2 не виявлено порушень правил безпеки систем газопостачання України та ДБН В.2.5-20-2001 (складено акт обстеження № 1690 від 22.06.2015 року).

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто з огляду на вищевказане, твердження відповідача, що дії ОСОБА_3 є самочинним будівництвом (реконструкцією чи переплануванням) та створюють перешкоди мешканцям квартири у доступі до вікна та побутових комунікацій є необґрунтованими.

Між сторонами склалися давнішні неприязні стосунки з приводу користування спільними приміщеннями стороннім особам (орендарями, наймачами), які вселялись відповідачами до квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі, без попередньої згоди співвласників спірної квартири.

Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.01.2014 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про виселення та зобов'язання не вчиняти певні дії, зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 не вселяти інших осіб (орендарів, наймачів) в спірну квартиру без попередньої згоди позивачки.

В даний час відповідачі без згоди ОСОБА_3, ОСОБА_1 продовжують надавати доступ іншим особам до спільної кухні, пояснюючи це тим, що до них приходять «гості» де вони розпивають спиртні напої та грають в азартні ігри (а.с. 249- 251).

Відповідно до ст.ст.16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Оскільки доводи позивача про порушення його прав власника частини квартири є доведеними тому, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють позов ОСОБА_3 задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В зв'язку із розглядом справи по суті, необхідністю спростувати доводи відповідача, позивачкою понесені судові витрати, які складаються з витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 1003,68 грн., судового збору в розмірі 365,40 грн., а всього в розмірі 1369,08 грн. Зазначені витрати з врахуванням того, що позов задоволено, підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права володіння та встановлення порядку користування спільною сумісною власністю задовольнити в повному обсязі.

Надати ОСОБА_3, яка є власником 266/1000 частин квартири спільного заселення за адресою АДРЕСА_1 в користування частину спільного приміщення кухні площею 9,3 кв.м. з урахуванням встановленого між співвласниками порядку користування квартирою з організацією зонування та обмеження доступу сторонніх осіб.

Стягнути з ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_2 в рівних частинах на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1369,08 грн.(одну тисячу триста шістдесят дев'ять грн. 08 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, яки брали участь у справі, проте не були присутні в судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Леонов О.С.