Номер провадження 2/243/4152/2015
Номер справи 243/7947/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» вересня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

при секретарі - Нікіфорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_2, він перебуває у шлюбі з 1989 року. Їхній шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського виконкому Донецької області, 19 серпня 1989 року , актовий запис № 769.

Від спільного шлюбу в них є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з ними.

Сімейні стосунки в них з відповідачем приблизно з серпня 2014 року погіршилися. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння і взаємної підтримки між ними, відмінності поглядів на сімейні відносини і сімейні обовязки по веденню сімейного господарства, виховання дітей. У звязку з цим в сімї часто бувають сварки, скандали, що принижує його честь і гідність. Постійна напружена обставина в сімї, необґрунтовані претензії зі сторони відповідача роблять життя нестерпним. Наслідком всього цього він знаходиться у стані постійного стресу.

На протязі всього цього часу він намагався встановити сімейні відносини, но сімейне життя не складається.

Спільне господарство з відповідачем не ведемо приблизно з серпня 2014 року. Фактично шлюбні відносини припинилися з січня 2015 року. Втрачені всі фізичні і духовні звязки між ними. Збереження сімї неможливе і суперечить їхнім інтересам. Шлюб з відповідачем розривають у перше. Спору про місце проживання дитини і про розподіл майна в теперішній час в них немає.

Просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 19 серпня 1989 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського виконкому Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 769.

ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 07 вересня 2015 до суду надійшла Заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с. 16).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 07 вересня 2015 до суду надійшла Заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 19).

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 серпня 1989 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського виконкому Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 769. (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В теперішній час шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення ОСОБА_1 вважає недоцільним, так як відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Гулій».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 74, 77, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 серпня 1989 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського виконкому Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 769, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Гулій».

Рішення може бути оскаржено до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4