Справа № 639/343/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, усунення від спадщини, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить постановити рішення, на підставі якого визнати недійсним шлюб, який укладений між її сином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2; усунути останню від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за п'ять місяців до смерті син позивачки, ОСОБА_3, який хворів онкологією 4 ступені, був неадекватний, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та під тиском співмешканки ОСОБА_2, розірвав заповіт на свою доньку ОСОБА_5, зареєстрував 29 квітня шлюб з ОСОБА_2

ОСОБА_2 не дозволяла позивачу і дочці ОСОБА_5 доглядати за ОСОБА_3, спілкуватися з ним. Він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на руках у позивача.

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом першої черги є позивач, його донька ОСОБА_5, дружина ОСОБА_2

Позивач вважає, що на підставі вимог ст. 24 п.2, ст.. 39 п.3 СК України шлюб є недійсним.

В подальшому позивач надала доповнення до позову де зазначила, що на підставі ст. 1224 п.2 ЦК України ОСОБА_2 (ОСОБА_2) не має права на прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений нею позов у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав зазначених вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що з 2004 року по 2007 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Через деякий час після розірвання шлюбу подружнє життя між ними було поновлено, вони почали жити разом як подружжя.

В листопаді 2013 року у ОСОБА_3 почала боліти спина, з цього приводу була оформлена третя група інвалідності.

30.04.2014 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано вдруге. До органів РАЦСу вони їхали на автомобілі, яким керував ОСОБА_3.

У червні 2014 року чоловіку був поставлений діагноз рак, а 2 серпня 2014 року він помер.

Також відповідач пояснила, що її чоловік хоча і хворів на тяжке захворювання, однак він до останнього часу свого життя був адекватним, усвідомлював значення своїх дій.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу по суті позовних вимог, суд виходив з положень ч. 1 і 3 ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведенню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і по яким у сторін і інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних у якості свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів тощо.

Так, судом встановлено, що 13.03.2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №46, після реєстрації шлюбу подружжя мале прізвище ОСОБА_3. ( а.с. 18)

Як пояснили в судовому засіданні сторони, даний шлюб в подальшому було розірвано. Після розірвання шлюбу через деякий час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову почали жити разом як подружжя, а у квітні 2014 році зареєстрували свій шлюб вдруге.

Згідно свідоцтва про шлюб, 30.04.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 145. ( а.с. 29)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що шлюб між її сином ОСОБА_3 та відповідачем у справі ОСОБА_2 повинен бути визнаний недійсним на підставі ч.2 ст. 24 та ч.3 ст. 39 СК України, оскільки її син був не в адекватному стані та не усвідомлював значення своїх дій.

Відповідно до ст.42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають право інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір*ю померлого ОСОБА_3, а отже спадкоємцем за законом після смерті останнього. ( а.с. 6)

Таким чином, у ОСОБА_1 були підстави звернутися до суду з таким позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 СК України розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.

Відповідно до ч.2 ст. 24 СК України, реєстрація шлюбу з особою, яка визнання недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Частина 3 ст. 39 СК України передбачено, що недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною.

Як вбачається з витягу амбулаторної картки № НОМЕР_2 Комунального закладу охорони здоров'я Харківського обласного клінічного онкологічного центру, ОСОБА_3, 1961 року народження спостерігався лікарем-онкологом з 31.07.2013 року по 20.08.2013 року. (а.с. 7)

З індивідуальної програми реабілітації інваліда №1688 від 31.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2013 року встановлена інвалідність у зв'язку з онкологічним захворюванням. ( а.с. 24-27)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що вони є сусідами відповідача ОСОБА_2 Остання разом з ОСОБА_3 приблизно 8-9 років потому переїхала проживати в будинок по вул. Пятисотницькій. Вони проживали як подружжя. У 2013 році ОСОБА_3 захворів на онкологічне захворювання, ОСОБА_2 займалася його лікуванням. Свідкам достовірно відомо, що в квітні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб між собою вдруге. На час укладання шлюбу ОСОБА_3 самостійно пересувався, керував автомобілем.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

До останнього часу свого життя ОСОБА_3 був у адекватному стані, розумів що відбувається.

Будь-яких доказів стосовно недієздатності ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, матеріали справи не містять.

Таким чином, даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсним, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, позивач ОСОБА_1 просить усунути від права на спадкування ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі вимог ч.2 ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщини.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, її синові ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. За життя їм було складено заповіт на ім'я його доньки від першого шлюбу ОСОБА_5 Однак, в подальшому після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, ОСОБА_3 даний заповіт скасував.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1233 ЦК України зазначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 ст. 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Як було встановлено в судовому засіданні, і це вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.03.2014 року, ОСОБА_3 подав заяву до приватного нотаріусу ХМНО ОСОБА_10 про скасування заповіту, який був посвідчений 23.09.2005 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 (а.с. 28)

Таким чином, заповіт ОСОБА_3 було скасовано до реєстрації шлюбу з ОСОБА_2

Будь-яких належних доказів стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяла виникненню права на спадкування у неї самої чи інших осіб або сприяла збільшенню їхньої частки у спадщини, позивач в супереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надала, у зв'язку з чим суд вважає позов ОСОБА_1 в даній частині необґрунтованим, тому в його задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,7,10,57-60,88,209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 24 ч.2, 39 ч.3, 42, 43 СК України, ст.ст.1217,1224 ч.2,1233,1254 ЦК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування», суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, усунення від спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович