АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражно-будівельного кооперативу «Олімпійський», ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди, -

УСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в Солом'янський районний суд м. Києва з позовом до ОГБК кооперативу «Олімпійський», ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначав, що відповідачем ОСОБА_2, який здійснює повноваження голови правління ОГБК «Олімпійський», з 04 вересня 2012 року не виконується рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року та постанова державного виконавця від 04 вересня 2012 року про виконання судового рішення. Позивач вважає, що такі дії ОСОБА_2 порушують його права, гарантовані ст. 124 Конституції України щодо обов'язкового виконання рішення суду та права визначені Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про інформацію». Неправомірна поведінка ОСОБА_2 призвела до його моральних страждань. Просив суд ухвалити рішення, яким: визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача ОСОБА_2 у вигляді свідомого не виконання ним впродовж 25 місяців судового рішення та не видачі йому посвідчення про членство, чим порушено норми Конституції України та положення Законів України «Про інформацію» та «Про кооперацію»; зобов'язати ОГБК «Олімпійський» в особі ОСОБА_2 у п'ятиденний термін видати позивачу ОСОБА_1 посвідчення про членство на підтвердження набуття ним членства та корпоративного права в ОГБК «Олімпійський» з 1993 року; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 24674 гривні в якості компенсації за завдану ним особисто моральну шкоду, яка виникла унаслідок свідомого та тривалого не виконання рішення суду та вимог державного виконавця.

Унікальний номер справи: 760/26034/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11914/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого гаражно - будівельного кооперативу «Олімпійський», ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача протиправними, суд фактично визнав їх дії правомірними, що не може бути визнано законним та правосудним рішенням.

Вважає, що всупереч положень Конституції України та КК України, судом фактично визнано, що юридична особа та її керівник, за умови бездіяльності державно виконавця, можуть не виконувати судове рішення і за це ніякої правової відповідальності не буде, оскільки такі дії суд вважає правомірними.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 15 травня 2012 року визнано недійсним протокол та всі рішення загальних зборів ОГБК «Олімпійський» від 24 вересня 2011 року. Визнано недійсним всі протоколи лічильної комісії, обраної на загальних зборах членів ОГБК «Олімпійський» 24 вересня 2011 року. Поновлено ОСОБА_1 в членах ОГБК «Олімпійський». Зобов'язано ОГБК Олімпійський» видати ОСОБА_1 посвідчення про членство в кооперативі (а.с. 36-40).

Також встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 04 вересня 2012 року було відкрито виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення суду (а.с. 44).

Згідно наданої інформації про виконавче провадження, виконавче провадження по виконанню рішення суду завершено (а.с. 42).

Відповідно до заяви від 19 вересня 2014 року, ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві з проханням вирішити питання про поновлення виконавчого провадження, вжити заходів по забезпеченню фактичного виконання рішення суду та вирішити питання про притягнення ОСОБА_2 до правової відповідальності за умисне невиконання вимог державного виконавця та введення його в оману (а.с. 52).

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з виконання судового рішення.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач звернувся в суд з цивільним позовом про захист порушеного права при виконанні судового рішення, шляхом визнання протиправними дії та бездіяльність відповідача ОСОБА_2, як голови кооперативу, який не виконує рішення суду та просить зобов'язати ОГБК «Олімпійський» виконати рішення суду.

Також враховано судом першої інстанції, що такі вимоги позивача не ґрунтуються на законі, оскільки правовідносини сторін в процесі виконання судового рішення регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів міністерства юстиції України. Цим законом передбачено і порядок захисту порушеного права сторони виконавчого провадження в процесі виконання судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що аналіз норм закону, що регулюють порядок виконання судового рішення та правовідносини, що виникають в процесі такого виконання, свідчать про те, що при виконанні судового рішення в примусовому порядку відсутня необхідність ухвалювати ще одне рішенням, яким зобов'язувати відповідача виконувати попереднє рішення, як і визнавати протиправними дії та бездіяльність голови кооперативу в процесі виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання протиправними дій та бездіяльності ОСОБА_2 в процесі виконання судового рішення та зобов'язання ОГБК «Олімпійський» виконати рішення суду не ґрунтуються на законі, і в задоволені цих вимог слід відмовити.

З огляду на фактичні обставини справи, вірним є також висновок суду першої інстанції, що не підлягає задоволенню і вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди ОСОБА_2, оскільки позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що в процесі виконання судового рішення державним виконавцем було встановлено неправомірні дії голови кооперативу ОСОБА_2 по виконанню судового рішення, і останній притягнутий до відповідальності відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за порушення, допущені в процесі такого виконання.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органу виконавчої служби, визначений Розділом 7 ЦПК України, шляхом звернення зі скаргою до суду і не може розглядатися в одному провадженні з вимогами позовного провадження.

Разом з тим, ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Солом'янського районного суду м. Києва залишено без змін. Вказаним рішенням суди встановили, що рішенням загальних зборів ОГБК «Олімпійський» від 26.03.2011 р. ОСОБА_1 у зв'язку з відмовою сплачувати членські внески протягом 2004-2010 року виключено із членів кооперативу, і вказане рішення зборів судами визнано обґрунтованим та у повній відповідності до вимог Закону.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини справи.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: