Провадження № 2/742/771/15
Єдиний унікальний № 742/1761/15-ц
УХВАЛА

08 травня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Циганка М.О., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

Позивачкою подано позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми в загальному розмірі 115 967 грн.72 коп.

Ухвалою судді від 08 травня 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду в Прилуцькому міськрайонному суді на 09 год. 15 хв. 19 травня 2015 року.

Крім того, згідно позовної заяви ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, які належать ОСОБА_2 та знаходяться за місцем її проживання.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши їх в частині вирішення заяви про забезпечення позову, не вбачає на даній стадії розгляду справи підстав для забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпеченення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним.

Проте, як встановлено судом, позивачкою взагалі не вмотивовано та не надано доказів того, чому в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти лише відносно ОСОБА_2; що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3; не обґрунтовано доводів, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; необґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову. Крім того, позивачкою не вказано у заяві відомостей на яке саме рухоме чи нерухоме майно належне відповідачці слід накласти арешт, на підтвердження чого не надано відповідних відомостей правореєструючих органів належності відповідного майна.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що вимога позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, які належать ОСОБА_2 та знаходяться за місцем її проживання на даний час є необґрунтованою та відповідно не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 208-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.О.Циганко