Справа № 386/219/15-ц
Провадження № 2/386/118/15
31 серпня 2015 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.
секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Урожай» про визнання договору оренди землі недійсним
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому вказав, що він являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 4,76 га на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, яка знаходиться на території Молдовської сільської ради Голованівського р-ну Кіровоградської обл.
На початку січня 2005 року керівництво СТОВ «Урожай» запропонувало йому підписати договір оренди землі. Договору оренди він не підписував і не знав про його існування до 13 листопада 2012 року.
Маючи намір обробляти земельну ділянку самостійно він звернувся до відповідача з проханням не обробляти його земельну ділянку .
13.11.2012 року отримав відповідь на свою заяву від 08.10.2012 року з якої йому стало зрозуміло, що СТОВ «Урожай» не має наміру повертати з користування займану ділянку, а також дізнався, що нібито він 01.03.2005 року уклав договір оренди землі з СТОВ «Урожай» терміном на 10 років, а також ним укладено додаткову угоду від 01 серпня 2010 року, якою продовжено термін дії договору до 22.12.2021 року.
Вважає, що договір оренди землі від 01.03.2005 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» укладений внаслідок обману
Просить визнати договір оренди землі ,укладений між ним та СТОВ «Урожай» 01.03.2005 року , зареєстрований 17.07.2006 року недійсним та зобов»язати відповідача відшкодувати йому витрати по оплаті судового збору та оплату послуг адвоката .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала і суду пояснила , що в 2000-2001 рр СВК реорганізовувалось в СТОВ «Урожай» . На загальних зборах господарства вирішили належні людям земельні паї передати в оренду СТОВ «Урожай» , а товариство виплачуватиме власникам землі орендну плату в натуральній формі , тобто зерном .
На початку 2005 року відповідач пропонував власникам земельних паїв укласти договори оренди землі , надавав проекти договорів . Ці питання обговорювались всюди , в тому числі і в гаражі , де працював позивач ОСОБА_1 , її чоловік .
ОСОБА_1 почитав договір оренди і відмовився його підписувати , деякі люди підписали , деякі відмовились , оскільки мали намір забрати землю і обробляти самостійно , але орендну плату виплачували всім згідно рішення загальних зборів .
До 2012 року позивач отримував орендну плату .
В кінці 2011 року їх землі стала обробляти Компанія «Кернел» , людям , яким залишалось 2-3 роки до пенсії , пояснили , що на роботу їх брати не будуть , чоловіка з роботи звільнили і вони вирішили забрати свою землю і обробляти її самостійно так як не мали коштів на прожиття .
Позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення йому земельної ділянки і одержав відповідь , що його земля знаходиться в оренді строком на 10 років . До договору 01.08.2010 року укладено додаткову угоду , термін дії договору продовжено до 22.12.2021 року , тому позивач не має права господарювати на землі самостійно.
Позивач звернувся до відповідача повторно , попросив надати йому договір оренди . Через 2 неділі , в 2012 році договір йому надали і ОСОБА_1 звернувся в прокуратуру , в міліцію і просив з»ясувати хто підробив від його імені договір оренди . За заявою позивача було порушено кримінальну справу , об»єднано справу з іншими аналогічними справами , призначено експертизу , яка встановила , що підпис позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підроблено.
Додаткових угод позивач також не підписував .
Після висновку експерта позивач засіяв свою земельну ділянку , ячмінь зійшов і підріс , але відповідач вночі знищив посіви , тому позивач вимушений був звернутися до суду . З 2012 року орендну плату позивач не отримував.
Просить позов задовольнити , визнати договір оренди землі № 346 , укладений між позивачем ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» 01.03.2005 року недійсним .
Представник відповідача Добровольський В.М. позов не визнав , надав суду заперечення на позов і пояснив , що позивач ОСОБА_6 в 2005 році особисто уклав з відповідачем договір оренди землі № 346 , підписав його і згідно договору отримував орендну плату до 2012 р , а потім відмовився її отримувати .
Державна реєстрація договору оренди землі, користування відповідачем земельною ділянкою ОСОБА_1 та отримання позивачем орендної плати підтверджують, що правочин спрямований на реальне настання правових наслідків.
Представник відповідача зазначає , що згідно вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа , яка одержала пропозицію укласти договір , у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору , яка засвідчує її бажання укласти договір , ця дія є прийняття пропозиції .
Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила .
Представник відповідача просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.
18.06.2015 року представник відповідача Добровольський В.М. в залі суду в присутності свідків відмовився від отримання судової повістки про розгляд справи 26.06.2015 року , пояснив , що керівництво СТОВ «Урожай» забороняє йому отримувати повістки в суді , переписку необхідно вести через пошту .
В судові засідання 16.07. та 31.08.2015 року представник позивача Добровольський В.М. не з»явився без поважних причин , тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Суд, заслухавши представника позивача , представника відповідача , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 1 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно приписів ст.. 13 , 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі , підлягає державній реєстрації і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. При цьому право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
В ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» зазначено , що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», та порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
Ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
В правових позиціях Верховного Суду України, викладених у Постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, також зазначено , що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".
Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦК України).
Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 , будучи членом колгоспу , реорганізованого в СВК та СТОВ «Урожай» , в процесі паювання земель отримав сертифікат на земельну частку (пай) , розташовану на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області .
Після розпаювання земель в 2000-2001 рр на загальних зборах господарства власники земельних паїв вирішили передати свої земельні частки в оренду господарству , а господарство виплачуватиме їм орендну плату в натуральній формі , тобто зерном .
Позивач ОСОБА_1 також передав свою земельну частку ( СВК) СТОВ «Урожай» і систематично отримував орендну плату .
18.03.2002 року позивач отримав державний акт на право приватної власності на землю серії 11 -КР № 041126 на земельну частку площею 4,76 га .
Згідно ст.. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню як такі , що визнаються сторонами і ніким не оспорюються.
На початку 2005 року відповідач пропонував власникам земельних паїв укласти договори оренди землі , надавав проекти договорів , але ОСОБА_1 укладати договір відмовився , оскільки мав намір забрати землю і обробляти її самостійно . Орендну плату позивач отримував систематично по 2012 рік ,розмір орендної плати не змінювався .
В кінці 2011 року землі СТОВ «Урожай» були передані групі компаній «Кернел». Позивача було звільнено з роботи , тому він вирішив забрати в відповідача належну йому земельну ділянку і обробляти її самостійно , щоб мати кошти для існування , звернувся до відповідача з заявою про повернення земельної ділянки .
З листа відповідача від 13.11.2012 року відповідач ОСОБА_1 дізнався , що між ним та СТОВ «Урожай» нібито було укладено договір оренди землі строком на 10 років . До даного договору 01.08.2010 року укладено додаткову угоду , якою термін дії договору продовжено до 22.12.2021 року , тому він не має права господарювати самостійно на вказаній земельній ділянці в період дії договору.
Витребувавши у відповідача договір оренди землі позивач переконався , що підписи в договорі підроблені , тому звернувся до прокуратури району та Голованівського РВ УМВС з заявами про порушення кримінальної справи по факту підроблення документів .
Додаткової угоди відповідач позивачу не надав , а/с- 8-11,12,13.
З листа слідчого Голованівського РВ УМВС Бирловського А.В . від 09.10.2013 р та прокурора Голованівського району Д.В. Прокопчука від 18.11.2013 року позивачу стало відомо , що за фактом підроблення документів було внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 358 КК України та проводиться досудове розслідування.
Згідно висновку почеркознавчої експертизи, проведеної досудовим слідством, підпис, виконаний в графі «орендодавець» договору оренди землі № 346 від 01.03.2005 року , укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» , виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою , а/с-33-34, 35-41 д.
Після ознайомлення з експертним висновком від 12.09.2013 року позивач засіяв свою земельну ділянку , ячмінь зійшов і підріс , але відповідач знищив посіви , тому позивач вимушений був звертатися до суду .
З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-почеркознавчої експертизи № 176 від 27.05.2015 року, призначеної ухвалою суду, слідує, що підписи , розташовані в графі «орендодавець» договору оренди землі № 346 від 01.03.2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ « Урожай», в графах «земельну ділянку передав ОСОБА_1, в план- схемі земельної ділянки , що передається в оренду та в розділі «орендодавець» додатку № 2 до договору оренди землі №346 від 01.03.2005 року, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою . Досліджені підписи виконані однією особою , а/с- 137-147.
Посилання представника відповідача на те , що позивач ОСОБА_1 в 2005 році особисто уклав та підписав спірний договір оренди землі , отримував орендну плату до 2012 року , а потім відмовився , тобто знав про існування договору з 2005 року і пропустив строк звернення з позовом до суду не заслуговують на увагу і повністю спростовуються зверненнями позивача з листами до відповідача в жовтні та листопаді 2013 року та відповідями СТОВ «Урожай» , а/с- 12,76, зверненнями позивача в прокуратуру та РВ УМВС та відповідями на листи , а/с- 33,34 , експертним висновком , який беззаперечно підтвердив , що підписи в спірному договорі вчинені не ОСОБА_1, а іншою особою.
Факт отримання ОСОБА_1 орендної плати в 2005-2012 рр не оспорюється , але в відомостях на видачу орендної плати зазначено , що ОСОБА_1 отримував орендну плату в грошовій сумі. З пояснень представника позивача та представника відповідача слідує, що оренда виплачувалась в натуральній формі , тобто зерном .
З дослідженої в судовому засіданні довідки про отримання орендної плати ОСОБА_1 слідує , що розмір орендної плати в грошовій сумі з 1,5% до 2,5 % збільшився в 2008 році , з 2,5% до 3% в 2009-2010 р, до 4% - в 2011 році, а в 2012 р знову зменшено до 3% , що спростовує пояснення представника відповідача в тій частині , що розмір орендної плати збільшено в зв»язку з укладенням в 2011 році додаткової угоди . В натуральній формі , тобто в зерні , розмір орендної плати фактично не змінювався , а/с- 51 .
Розмір орендної плати в грошовій сумі збільшувався в зв»язку з ростом цін на сільськогосподарську продукцію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно приписів ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховував позивач, відповідачем порушені.
Таким чином , суд вважає доведеним , що договір оренди землі від 01.03.2005 року позивач ОСОБА_1 не укладав і не підписував , повноважень на це іншій особі не надавав , що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на його укладення і є підставою для визнання правочину недійсним в зв»язку з відсутністю волевиявлення сторони правочину .
Особа ,яка підписала договір оренди землі від 01.03.2005 року , укладену від імені позивача ОСОБА_1 , не була його представником і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача .
Факт підписання договору оренди землі від 01.03. 2005 року іншою особою повністю підтверджений експертним висновком № 176 від 27.05.2015 року , який суд визнає належним та допустимим доказом .
Будь-яких доказів на спростування експертного висновку , а також на підтвердження доводів , на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях , суду не надано.
Судово-почерковознавча експертиза проведена відповідно до вимог ЦПК України та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та проведення експертиз , зразки підпису позивача надані позивачем та представником позивача і зазначені як належні позивачу , кожний документ зі зразком оглянутий представником відповідача , судом , ідентифікований і зазначений в ухвалі суду .
Експериментальні зразки відбирались в судовому засіданні в присутності представника відповідача , досліджуваний матеріал надано представником відповідача та позивачем .
Підстав для проведення повторної експертизи суд не вбачає , оскільки експертний висновок не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумнівів в його правильності , не містить істотних порушень , які б призвели до обмеження або обмежили права та обов»язки інших осіб .
Не вбачає суд підстав для застосування положень ст..ст. 261,267 ЦК України , оскільки позивач ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав в 2013 році і звернувся в правоохоронні органи за захистом своїх прав та до суду .
Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному об'ємі.
Викладене підтверджується копією Державного акта , а/с- 7 , копією паспорта позивача ОСОБА_9 , а/с- 4-6 копією Договору оренди землі від 01.03.2005 року , а/с- 8-10 , копією акта про передачу та прийом земельної ділянки , а/с- 11,копіями листів СТОВ «Урожай» № 77 від 13.11.2012 року, № 63 від 10.12.2013 р , а/с- 12 , 76-77, копією листа слідчого № 5971 від 09.10.2013 р , а/с- 13, копією листа прокурора Голованівського району № 13 від 18.11.2013 року , а/с- 34, копією висновку експерта № 245 від 12.09.2013 року , а/с- 35-41 , довідкою СТОВ «Урожай» № 76 від 13.03.2015 року , а/с- 51, копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв в 2009-11 рр в с. Молдовка , а/с- 52-71, копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв продукцією в 2012 р в с. Молдовка , а/с- 74, додатковою угодою до договору оренди землі № 346 від 01.03.2005 року , а/с- 75, висновком судово - почерковознавчої експертизи № 176 від 27.05 .2015 року , а/с- 137-147, не викликає сумніву ,є достовірним.
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача .
Керуючись ст.ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213-215,218 ЦПК України , ст.ст.93,124-126,141 Земельного кодексу України , ст.ст.202,203,210, 215,218,261,267 ,274 , 319,321,387, 391,651,653,773,783 ЦК України , ст.ст. 7,13,15,16,17, 24,25,27,30,32 Закону України «Про оренду землі», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд
Позов ОСОБА_1 до СТОВ «Урожай» про визнання договору оренди землі недійсним задовольнити.
Визнати недійсним договір оренди землі № 346 , укладений між ОСОБА_10 та СТОВ «Урожай» 01.03.2005 року, зареєстрований в Голованівському відділі КРФДПЦДЗК в книзі № 4 17.07.2006 року за № 144.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 07.09.2015 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.