У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Сумської області, Державного казначейства України, Охтирського міськвідділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями досудового слідства та прокуратури, за касаційною скаргою прокуратури Сумської області на рішення апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до прокуратури Сумської області, Державного казначейства України, Охтирського міськвідділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (далі - Охтирський МВС України в Сумській області), у якому зазначав, що відносно нього Охтирським МВС України в Сумській області в 2005 - 2006 роках порушувались кримінальні справи № № 4530048, 06030043, 06530029, за якими він перебував під слідством 48 місяців. Постановою старшого слідчого СВ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області від 12 квітня 2008 року кримінальна справа за № 06530029 закрита за п. 2 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Вказує, що за час перебування його під слідством та судом він втратив заробітну плату, пенсію, також були порушені звичайні життєві зв'язки, істотно погіршився стан його здоров'я, він змушений протягом тривалого часу докладати додаткових зусиль щодо організації свого життя.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути на свою користь з держави Україна 343 109 грн майнової шкоди та 169 340 грн моральної шкоди.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Визначено відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 у розмірі 2 700 грн. Відшкодування провести за рахунок коштів Державного бюджету України Державним казначейством України шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_4 встановленої на відшкодування шкоди з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01 червня 2010 року апеляційну скаргу Державного казначейства України відхилено, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року змінено в частині вимог про стягнення моральної шкоди, а ухвалу апеляційного суду Сумської області від 01 червня 2010 року в цій частині скасовано. Стягнуто на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 42 467 грн за рахунок коштів Державного бюджету України.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі прокуратура Сумської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу прокуратури Сумської області необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом ст. 1176 ЦК України, ст. 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Змінюючи рішення суду першої інстанції та визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 в сумі 42 467 грн, апеляційний суд виходив з розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду даної справи в суді.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокуратури Сумської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

В. О. Савченко