АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7980/15 Справа № 208/4890/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства

на ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року про відмову у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за газопостачання з ОСОБА_2, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства звернулось з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2).

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.07.2015 року відмовлено ПАТ Дніпропетровськгаз у прийнятті заяви про видачу судового наказу (а.с.8).

В апеляційній скарзі ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства просить ухвалу судді скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.10-11).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суддя районного суду виходив з того, що з документів, доданих до заяви, вбачається спір про право, що, в свою чергу, є підставою для відмови у прийнятті даної заяви.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; 2) із заяви і поданих документів вбачається спір про право; 3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Згідно розяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.9 Постанови №14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суддею суду першої інстанції не надано обґрунтованої відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, чим порушено вимоги чинного законодавства (ч.3 ст. 210 ЦПК України), оскільки в ухвалі суду відсутні обґрунтовані мотиви, з яких суд дійшов висновків про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, а саме: з яких документів, доданих до заяви, вбачається спір про право; в чому полягає наявність спору про право.

Судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, у звязку з чим, ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз в особі Дніпродзержинського управління по експлуатації газового господарства задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: