Справа № 363/3065/14 Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/1251/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб
Категорія 41 25.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Таргоній Д.О., Воробйової Н.С.

при секретарі Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Редакція газети «Слово» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

Позивач просив суд визнати недостовірною, такою що не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації позивача як депутата районної ради та наносить шкоду його інтересам таку інформацію:

- „... роз»яснити офіційну позицію місцевого осередку Політичної партії „УДАР", щодо діяльності таких депутатів, як ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які формально входять до фракції „УДАРу" в районній раді";

- „... що дії цих депутатів суперечать вимогам українського законодавства і нормам депутатської етики і моралі";

- „... рішуче заявляємо про різке відмежування Вишгородської районної організації Політичної партії „УДАР" (Український Демократичний Альянс за реформи) Віталія Кличка від діяльності депутатської фракції „УДАР" у Вишгородській районній раді";

- „... залишаємо за собою право будь-якими законними способами захищати репутацію партії, яку дискредитує ганебна поведінка окремих депутатів , що прикриваються ім»ям партії .„

Також позивач просив суд зобов»язати відповідача спростувати надруковану на шпальтах газети «Слово» неправдиву інформацію шляхом опублікування спростування в місцевій газеті «Слово» аналогічно на першій сторінці та принести публічні вибачення.

Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На зазначене судове рішення надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1

ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд не дав оцінки наданим позивачем доказам, а також не було задоволено клопотання позивача про виклик свідків витребування Статуту партії «Удар Віталія Кличка» Крім того, апелянт не погоджується із висновком суду, що інформація, яку розповсюдив відповідач не підлягає спростуванню, оскільки є оціночними судженнями. Вважає, що інформація поширена в статті є фактичним твердженням, а не оціночним судженням про начебто негативну діяльність депутатів фракції «Удар Віталія Кличка» районної ради і була практично наклепницькою, неправдивою, недостовірною.

Також ОСОБА_1 не погоджується із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди та понесених ним судових витрат

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 червня 2014 року в газеті „Слово" Комунального підприємства „Редакція газети „Слово" було опубліковано відкритий лист Вишгородської районної організації Політичної партії „УДАР Віталія Кличка", який висловлював офіційну позицію Вишгородської районної організації Політичної партії „УДАР Віталія Кличка" (а.с.9-10).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що опублікований в газеті „Слово" ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкритий лист висловлює офіційну позицію Вишгородської районної організації Політичної партії „УДАР Віталія Кличка" не являється недостовірним та таким, що шкодить діловій репутації позивача, та спричиняє моральну шкоду, а тому підстави для задоволення позову, відсутні.

Крім того, суд навів у рішенні положення ч.1.2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», яка регламентує неможливість притягнення до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 297 ЦК кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Згідно зі ст. 299 ЦК фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до зазначених норм, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2014 року на шпальтах газета «Слово» комунального підприємства «Редакція газети «Слово» був опублікований відкритий лист Вишгородської районної організації Політичної партії «УДАР Віталія Кличка» наступного змісту:

« Шановні мешканці Вишгородщини та міста Вишгорода! Останнім часом до місцевого осередку політичної партії «УДАР (Український Демократичний Альянс за Реформи) Віталія Кличка надходять численні звернення жителів Вишгородщини та міста Вишгорода з повідомленнями про одіозну та неоднозначну поведінку окремих депутатів фракції Політичної партії «Удар» у Вишгородській районній раді.

У зв»язку з цим виникає необхідність роз»яснити офіційну позицію місцевого осередку Політичної партії «УДАР» щодо діяльності таких депутатів, як ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які формально входять до фракції „УДАРу" в районній раді";

Ми вважаємо, що дії цих депутатів суперечать вимогам українського законодавства і нормам депутатської етики і моралі. Так, очевидними є такі негативні прояви в їхній поведінці: невідповідність політичних поглядів вказаних депутатів Вишгородської районної ради поглядам Партії, від якої вони обиралися; діяльність, що суперечить Статуту партії «УДАР(Український Демократичний Альянс за реформи) Віталія Кличка; неетичність у своїх діях та виступах; відсутність координації діяльності фракції Політичної партії «УДАР Віталія Кличка» з керівництвом Вишгородської районної організації Політичної партії «УДАР(Український Демократичний Альянс за реформи) Віталія Кличка.

Звертаємо увагу на те, що згідно зі ст.. 27 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутатські фракції місцевих рад формуються на партійній основі депутатами місцевих рад. Тобто депутати, які входять до фракції певної політичної партії, повинні підтримувати політику цієї партії. Це відповідає інтересам та устремлінням тієї частини виборців, які віддали свої голоси за відповідну партію. Порушення членом фракції цього принципу є прямим порушенням ст.. 8 вказаного закону , в якій чітко визначені критерії дотримання вимог депутатської етики.

Виходячи з цього рішуче заявляємо про різке відмежування Вишгородської районної організації Політичної партії УДАР(Український Демократичний Альянс за реформи) Віталія Кличка» від діяльності депутатської фракції «УДАР» у Вишгородській районній раді. Просимо громадян не ототожнювати діяльність вказаної фракції з офіційною позицією нашої партії та залишаємо за собою право будь-якими законними способами захищати репутацію партії, яку дискредитує ганебна поведінка окремих депутатів, що прикриваються ім»ям партії.»

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до ст. 277 ЦК України особа, особисті немайнові права

якої порушені внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має

право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Як роз»яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач не довів своїх позовних вимог, тобто не довів наявності складу правопорушення. Із наведених обставин, які входять до складу правопорушення судом лише встановлено поширення інформації, тобто опублікування відкритого листа, а також те, що вказана інформація стосується позивача лише в частині, що зазначено, що він є депутатом і формально входить до фракції «УДАРУ» в районній раді». В чому полягає недостовірність наведеної інформації із позовних вимог не зрозуміло.

Інша інформація, яку просить спростувати позивач, взагалі його не стосується, а містить лише заяви про позицію автора листа і про наміри дій автора у майбутньому.

Як роз»яснено в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Жодного факту про вчинення позивачем конкретних дій, які би можна перевірити на предмет їх відповідності, вказана позивачем інформація не містить. Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що позивач виділив із контексту листа частину речення «… що дії цих депутатів суперечать вимогам українського законодавства і нормам депутатської етики і моралі» Разом із тим, на початку речення було зазначено наступне «Ми вважаємо, що дії цих депутатів…» Тобто ця обставина також доводить, що це також є оціночним судженням автора статті.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач робив запити щодо реєстрації Вишгородської районної організації Політичної партії «УДАР» Віталія Кличка» і його керівних органів, фракція «УДАР» Віталія Кличка, зверталась до відповідача з вимогою щодо спростування недостовірної інформації, тобто саме відкритого листа, наголошуючи на тому, що це є анонімним листом.

Разом із тим, Голова Вишгородської районної організації політичної партії «Удар «Віталія Кличка» ОСОБА_10 своїм листом на адресу редакції газети «Слово» підтвердив достовірність інформації, зазначеної у відкритому листі. (а.с.35)

Тобто, із досліджених матеріалів вбачається, що позивач не згоден не із конкретно визначеною ним інформацією, яка стосувалась особисто його і містилась у відкритому листі і яку він просив визнати недостовірною і вимагав її спростування, а взагалі не погоджувався із тим, що відкритий лист, опублікований від імені Вишгородської організацій партії відображає позицію цієї організації. Таким чином недостовірність інформації, стосується не особи позивача, а позиції районного осередку партії. Однак з цих підстав позивач позов не заявляв, а отже у суду і не було потреби досліджувати чи приймалось на зборах районного осередку партії рішення про опублікування цього листа.

Оскільки у своєму позові позивач просив визнати недостовірною конкретну інформацію, він мав довести, що розповсюдженням саме цієї інформації порушуються його немайнові права.

Таким чином суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, обґрунтовано, з посиланням на норми матеріального права відмовив у задоволенні частини позовних вимог щодо спростування недостовірної інформації.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді