Справа № 572/1633/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Товстика І.В.

при секретарі - Полупан Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Селищенської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її баба ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, що складається із будинковолодіння по АДРЕСА_1, яку вона прийняла як спадкоємець за заповітом, так як постійно проживала зі спадкодавцем на момент її смерті, однак у спадкодавця ОСОБА_3 відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, яка за життя не зареєструвала право власності на спірний житловий будинок в РОБТІ, а тому виникла необхідність у судовому захисті цивільних прав, просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно у виді будинковолодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дала пояснення згідно заяви.

Представник відповідача Селищенської сільської ради письмовою заявою не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (актовий запис №19) згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.9).

Згідно оглянутого запису акта про народження №14 від 12.02.1958 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, його матір"ю є ОСОБА_3 (а.с.33).

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, її батьками є ОСОБА_4, ОСОБА_6 (а.с.34).

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 ОСОБА_7 одружився з ОСОБА_1 09.02.1999 року, дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 (а.с.35).

Заповітом нотаріально посвідченим 09.06.2007 року ОСОБА_3 заповіла спірне будинковолодіння та все інше майно онучці ОСОБА_1 (а.с.10).

Отже, ОСОБА_1 є онукою баби по батькові ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та є її спадкоємцем за заповітом.

Згідно довідки Селищенської сільської ради від 27.03.2015 року ОСОБА_1 була зареєстрована і проживала з бабою ОСОБА_3 до дня її смерті в АДРЕСА_1 (а.с.18).

Постановою приватного нотаріуса СРНО Рівненської області від 05.05.2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з відсутністю у спадкодавця ОСОБА_8 правовстановлюючого документу на нерухоме майно у виді будинковолодіння по АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно виписки з погосподарської книги №9 с.Ясногірка Сарненського району вбачається, що особовий рахунок НОМЕР_4 на будинок АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_3 (а.с.13).

Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 06.03.2015 року вбачається, що будинок АДРЕСА_1, 1973 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с.15-17).

Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки, спірний житловий будинок з надвірними будівлями знаходиться в сільській місцевості в селі Ясногірка Сарненського району, то згідно діючого в 1960-1980 роках законодавства, обов"язковій державній реєстрації будинок не підлягав, однак на підставі запису в погосподарській книзі є власністю спадкодавця ОСОБА_3 та входить до спадкової маси після її смерті.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно прийняла спадщину за заповітом у виді будинковолодіння, так як постійно проживала з бабою на день її смерті, спадкодавець фактично мала у власності будинковолодіння, що після її смерті входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1233, 1234,1235,1268 ЦК України, п.3.1Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", ст.ст.3,4 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 5, 6, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 1981 року народження, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею приміщень 63,6 м.кв., житловою площею 39,9 м.кв., допоміжною площею 23,7 м.кв. та господарські будівлі, споруди в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення через Сарненський районний суд.

СУДДЯ: .