Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/601/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М. Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

24.02.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, інтереси якого представляє Усатенко В»ячеслав Юрійович, на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, інтереси якого представляє Усатенко В»ячеслав Юрійович, звернувся в суд із скаргою на бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції.

Зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2009 року по справі № 2-1344/09 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - банк) до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 237 846,66 грн. позов задоволено.

Постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 19.07.2010 року відкрито виконавче провадження № 20553598 з виконання виконавчого листа № 2-1344, виданого 24.07.2009 року. Постановою Ленінського ВДВС від 27.06.2014 року виконавче провадження закінчено та виконавчий документ направлено до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, постановою якого від 16.07.2014 року відкрито виконавче провадження №43997302 за вищезазначеним виконавчим листом.

У період з 15.03.2010 року по 02.08.2010 року ним на виконання вказаного рішення суду перераховано до банку грошові кошти на загальну суму 83 367,29 грн. згідно наданих ним копій квитанцій:

- 15.03.2010 року № 014/472-12 на суму 23 934,00 грн. (3 000,00 дол. США);

- 15.03.2010 року № 014/472-2 на суму 23 934,00 грн. (3 000,00 дол. США);

- 30.04.2010 року № 014/472-14 на суму 3 962,00 грн. (500 дол. США);

- 17.05.2010 року № 014/472-4 на суму 3 962,00 грн. (500 дол. США);

- 27.05.2010 року № 014/436-3 на суму 792,54 грн. (100 дол. США);

- 28.05.2010 року № 014/247-3 на суму 6 978,05 грн. (880,50 дол. США);

- 31.05.2010 року № 014/472-2 на суму 7 925,10 грн. (1000 дол. США);

- 07.06.2010 року № 014/472-2 на суму 3 982,99 грн. (502,82 дол. США);

- 22.07.2010 року № 014/247-2 на суму 1 579,46 грн. (200 дол. США);

- 26.07.2010 року № 014/475-2 на суму 2 368,8 грн. (300 дол. США);

- 29.07.2010 року № 014/524-2 на суму 1 578,64 грн. (200 дол. США);

- 02.08.2010 року № 014/475-3 на суму 2 367,81 грн. (300 дол. США).

Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ на виконання зазначеного рішення суду на рахунок банку перераховані грошові кошти на загальну суму 169 520,74 грн., що підтверджується постановою вказаного відділу від 27.06.2014 року про закриття виконавчого провадження. Тобто, на даний час рішення суду виконане в повному обсязі, а саме сплачено грошові кошти у загальній сумі 252 888,03 грн.

Тому і просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця вказаного відділу щодо не закінчення виконавчого провадження № 43997302 з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2009 року за виконавчим листом від 24.07.2009 року № 2-1344 про стягнення з нього коштів на користь банку та зобов»язати Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ закінчити виконавче провадження у зв»язку з виконанням рішення суду в повному обсязі.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 січня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що на виконання зазначеного судового рішення не повністю перераховані кошти, залишок нестягнутого боргу за виконавчим листом станом на 19 січня 2015 року становить 21 100,18 доларів США.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду через порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначається, зокрема, що на сьогоднішній день рішення суду від 23.06.2009 року виконане у повному обсязі, він сплачував кошти основної заборгованості за кредитом (позичкова заборгованість) на рахунок НОМЕР_1. У наданій банком довідці про наявність боргу не зазначено, з яких видів платежів складається цей борг, а судом безпідставно вирішено, що це стосується боргу за виконавчим листом від 24.07.2009 року.

Заперечуючи проти доводів скарги, державний виконавець та представник банку посилались, зокрема, на те, що платежі з призначенням «погашення позики» зараховувались в рахунок погашення поточної заборгованості за кредитним договором, дія якого не припинялась, і лише на суму 169 520,74 грн. грошові кошти перераховані на виконання судового рішення. До того ж із зазначених у скарзі та пред»явлених скаржником дванадцяти копій квитанцій на рахунки банку сплачені кошти лише за одинадцятьма платіжними документами на суму 59 433,29 грн., що навіть у разі можливості їх зарахування у якості самостійного виконання рішення суду за виконавчим листом, залишається до сплати 8 829,63 грн.

Заслухавши доповідача, пояснення представника заявника, який підтримував доводи скарги, державного виконавця та представника банку, які заперечували проти її доводів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що у справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення боргу рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.06.2009 року стягнуто з останнього на користь банку заборгованість в сумі 237 846,66 грн. по кредитному договору № 014-04-1/63 від 06.02.2007 року та за заявою стягувача виданий виконавчий лист № 2-1344 24.07.2009 року, який пред»явлено до виконання (а.с. 1,2,6).

Постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 19.07.2010 року відкрито виконавче провадження № 20553598 з виконання виконавчого листа, а постановою Ленінського ВДВС від 27.06.2014 року виконавче провадження закінчено у зв»язку з не проживанням боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, який направлено за підвідомчістю до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ із зазначенням у ньому про стягнення з боржника за судовим рішенням коштів у сумі 169 520,74 грн. та залишку боргу в сумі 68 325,92 грн. (а.с.7,8).

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 16.07.2014 року відкрито виконавче провадження № 43997302 за вищезазначеним виконавчим листом (а.с.6).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання зазначеного рішення не повністю перераховані кошти, залишок нестягнутого боргу за виконавчим листом станом на 19 січня 2015 року становить 21 100,18 доларів США.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з цими висновками.

Так судом правильно зазначено, що із наданих заявником копій платіжних доручень лише у двох міститься вказівка в графі призначення платежу: борг ОСОБА_2 згідно в/листа № 2-1344 від 24.07.2009 року Ленінського р/суду на суму 12 749,09 грн. від 29.09.2011 року та на суму 65 439,99 грн. від 19.10.2010 року. При цьому, платіжне доручення в сумі 111 847,97 грн. взагалі по іншому виконавчому листу № 2-1343 від 27.05.2009 року (а.с.37-39).

Також суд дійшов висновку, що у період з 15.03.2010 року по 02.08.2010 року боржником на виконання вказаного рішення суду перераховано до банку грошові кошти на загальну суму 83 367,29 грн., що підтверджується квитанціями, зазначеними у поданій заявником до суду першої інстанції скарзі (всього дванадцять квитанцій). При цьому, судом зазначено, що призначення платежу «погашення позики» не може бути враховане державним виконавцем, оскільки не зрозуміло, сплачені кошти надходять на погашення заборгованості за виконавчим листом чи поточною заборгованістю.

Такий висновок суду зроблений на підставі наявних у матеріалах справи лише копій зазначених квитанцій.

Не погоджуючись з вищезазначеною сумою погашення позики, представник банку, як у суді першої так і апеляційної інстанцій, посилався на те, що в цей період з 15.03.2010 року по 02.08.2010 року безпосередньо ОСОБА_2 на рахунки банку сплачувались кошти в сумі 59 433,29 грн. за одинадцятьма платіжними квитанціями з призначенням платежу «погашення позики», а не дванадцятьма квитанціями на суму 83 367,29 грн., оскільки 15.03.2010 року було здійснено лише одне погашення позики за платіжною квитанцією на суму 3 000 доларів США еквівалентом 23 934 грн. на рахунок НОМЕР_1. За іншою квитанцією від 15.03.2010 року на рахунок НОМЕР_2 оплата позики ОСОБА_2 не здійснювалася, що підтверджується і матеріалами справи (а.с.31-36,58).

До суду апеляційної інстанції представником банку надані виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_2, підтверджені оригіналами одинадцяти касових квитанцій, чого не заперечував представник заявника, на загальну суму 59 433,29 грн. (а.с. 95,96).

Представник банку також посилався на те, що якщо навіть рахувати, що кошти в сумі 59 433,29 грн. могли бути сплачені ОСОБА_2 у якості самостійного виконання рішення суду за виконавчим листом, то і за цих обставин залишається до сплати сума 8 829,63 грн.

Таким чином, згідно наявних у матеріалах справи доказів на виконання вищезазначеного судового рішення на рахунок банку перераховані грошові кошти на загальну суму 169 520,74 грн., що підтверджується і постановою Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 27.06.2014 року про закриття виконавчого провадження, яка не оскаржувалася.

Посилання у скарзі щодо зарахування платежів з призначенням «погашення позики» є безпідставним, оскільки в них конкретно зазначено про їх зарахування в рахунок погашення поточної заборгованості за кредитним договором, дія якого не припинялась.

При цьому, посилання суду на залишок нестягнутого боргу за виконавчим листом у сумі 21 100,18 доларів США станом на 19 січня 2015 року є помилковим, оскільки у довідці зазначена загальна сума боргу перед банком за кредитним договором, в тому числі і за виконавчим листом (а.с.60).

У зв»язку з невиконанням у повному обсязі рішення суду та наявності несплаченого боргу відсутні підстави для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження та зобов»язання його закінчити.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 січня 2015 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на бездіяльність державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: