Справа № 526/1549/15-ц
Провадження № 2/526/698/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л.І.

при секретарі Лопушняк Т.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому вказує, що 26 травня 2015 року відповідач ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в сумі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) грн., які пообіцяв повернути 27 травня 2015 року, про що власноручно, в присутності двох свідків, написав розписку. У встановлений в розписці термін грошові кошти йому не були повернуті, через що він був змушений сам позичати гроші для власних потреб та на лікування дружини, яка хворіє. Постійні прохання повернути гроші його принижують, що призводить до моральних страждань та душевних переживань. Відповідач ухиляється від виконання свого зобов`язання в добровільному порядку, пояснюючи це тим, що на даний час не має таких коштів, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) грн., моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. та судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, але в зв`язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості за борговою розпискою, просив стягнути з ОСОБА_2 60 000 (шістдесят тисяч) грн., в іншій частині позовні вимоги залишив без змін та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, пояснив, що не міг вчасно повернути борг у зв`язку з відсутністю коштів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки, завіреної 26 травня 2015 року у виконавчому комітеті Ручківської сільської ради, відповідач ОСОБА_2, у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, отримав від позивача ОСОБА_1 гроші в сумі 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) грн., які зобов`язався повернути до 27 травня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 сплатив на користь позивача частину заборгованості в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. З цього приводу ОСОБА_1 зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

Спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 цієї статті, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, посилається на те, що постійні прохання повернути гроші його принижують. У звязку з цим він став нервуватися, що не поверне гроші взагалі. Окрім того, через брак коштів, він був змушений позичати гроші на лікування своєї дружини ОСОБА_5, яка хворіє на дифузний фіброаденоматоз молочних залоз, що підтверджується випискою з її амбулаторної картки. Зазначені обставини ставлять позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. А тому позивач оцінює завдану йому відповідачем моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

За таких обставин, а також у звязку з визнанням відповідачем позовним вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 23, 526, 530, 1046, 1047, 1049-1052 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60000 (шістдесят тисяч) грн., моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 750 (сімсот п`ятдесят) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: Л. І. Тищенко