РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Лобановської С.М.

з участю секретаря - Шевченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2, перебуваючи з 05 червня по 26 вересня 2013 року на обліку, як безробітна, у Лозівському міськрайонному центрі зайнятості та маючи статус безробітної, відповідно до укладеного договору щодо її професійного навчання від 17.06.2013, проходила стажування в магазині «Аквамарин», розташованому по вул. Радянській в смт. Близнюки Харківської області у ФОП ОСОБА_1 зі строком навчання з 18 червня по 16 вересня 2014 року.

У вказаний період стажування та навчання в магазині, ОСОБА_2, діючи із прямим умислом на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки, шляхом зловживання довірою ОСОБА_1, з корисливого мотиву, з метою збагачення та розрахунку за свої борги, незаконно заволоділа товарно-матеріальними цінностями, які перебували у її віданні в магазині «Аквамарин» на загальну суму 1068,20 грн, чим завдала матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_1 на вищевказану суму.

Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 20 червня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Під час розгляду справи ОСОБА_1 зверталася до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, однак судом цивільний позов був задоволений частково, де в рахунок відшкодування матеріальної шкоди було стягнуто 1068,20 грн., в іншому у задоволенні цивільного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2014 року вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 20 червня 2014 року стосовно ОСОБА_2 в частині розгляду цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди було скасовано та зазначено про призначення нового розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, 23 грудня 2014 року дане рішення набрало законної сили.

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що відповідач своїми злочинними діями завдала їй моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона та її сім'я були позбавлені зазначених грошових коштів. Дана ситуація призвела до значних душевних страждань та нервових потрясінь, які негативно вплинули на позивача та на її стан здоров'я, а також на психоемоційний стан. В зв'язку з протиправною поведінкою відносно позивача, вона була змушена звертатись до правоохоронних органів та до суду, постійно приймати участь у кримінальному провадженні, відвідувати судові засідання, перебуваючи у стресовому стані, що призвело до нервового зриву і необхідності приймати заспокійливі ліки. Даними обставинами було порушено звичайний ритм життя, що призвело до додаткових зусиль в організації її життя та затрат значного часу, а також змарновано виділений час на літній відпочинок разом з сім'єю. Також вона зазнала тяжкість вимушених змін у виробничих стосунках, ступінь зниження престижу та ділової репутації. Відповідач до теперішнього часу не відшкодувала їй ні майнову, ні моральну шкоду, що вказує на її байдуже і безвідповідальне ставлення до наслідків свого протиправного діяння.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_1 просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду завдану злочином у розмірі 50 000 грн.

В судовому засіданні позивач збільшила розмір позовних вимог і просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує, посилаючись на те, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не відповідають нормам чинного законодавства України та звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000 грн., посилаючись на наступне.

Згідно п. 1 Договору №00001 від 17.06.2013 року між Лозівським міжрайонним центром зайнятості Харківської області ОСОБА_2 була направлена на стажування до приватного підприємця ОСОБА_1 за навчальною програмою «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, технологія продажу непродовольчих товарів» зі строком навчання з 18.06.2013 по 16.09.2013 року. Відповідно до Договору №2035/1022-С/13 ФОП ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання забезпечити професійне навчання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 Проте, як вказує ОСОБА_2, фактично замість обов'язку щодо професійного навчання, без належної підготовки та навчання, на неї були покладені обов'язки повноправного та одноособового продавця магазину. Ставши на облік в Лозівському центрі занятості Харківської області, як зазначає позивач за зустрічним позовом, вона мала шанси працевлаштуватися, отримати гідну роботу та заробітну плату, але завдяки безвідповідальним діям відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 з вересня 2013 року до цього часу досі залишається безробітною, а її сім'я без матеріального доходу. Також вона втратила можливість отримувати заробітну плату та вести активний спосіб життя. Вважаючи, що зазначена сума позовних вимог, щодо відшкодування моральної шкоди є об'єктивно доведеною, ОСОБА_2 просить задовольнити зустрічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та стягнути на її користь 250000 грн.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, а також її представник підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, проти задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 заперечували, вказуючи на його протизаконність та необґрунтованість.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на вищевикладені обставини.

Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, а також її представника, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вироком Близнюківського районного суду від 20 червня 2014 року визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Крім цього, частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_1, на її користь стягнуто із ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1068, 20 грн. У задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено повністю ( а.с. 6-8).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року вищевказаний вирок в частині розгляду цивільного позову про відшкодування моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а. с. 9- 10).

Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав винними діями іншої особи. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, і може відшкодовуватися грішми одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт спричинення позивачу моральних або фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин або якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі або в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду і з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору.

Із роз'яснень, даних в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 '' Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди '', вбачається, що розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з огляду на ті негативні емоції, які перенесла ОСОБА_1 у зв'язку з втратою грошових коштів та вчинення протиправних дій відносно неї, суд прийшов до висновку, що в даному випадку наявні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу по первісному позову ОСОБА_1 в результаті винних неправомірних дій ОСОБА_2

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг фізичних страждань, яких зазнала позивач, та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що заявлена ОСОБА_1 сума позовних вимог є надмірно завищеною та необґрунтованою. А відтак, з урахуванням наведеного, об'єктивно оцінюючи ситуацію, відповідачу слід відшкодувати моральну шкоду на користь позивача у розмірі 1 000 гривень, яка, на думку суду, є співрозмірною та справедливою.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5.1 Методичних рекомендацій Міністерства юстиції України - лист від 13.05.2004 р. № 35-13/797). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».

Належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України на підтвердження того, що в результаті неправомірних, винних дій чи бездіяльності ОСОБА_1 позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 зазнала будь-яких фізичних або душевних страждань, як підстави за ст..ст. 23, 1167 ЦК України, ОСОБА_2 на підтвердження позовних вимог не надано.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 243,60 грн.

А тому, на підставі ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 208-210, 212-215,218 ЦПК України, керуючись ст. ст.16, 23, 1167 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт. Близнюки Харківської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 1 000 ( одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) коп.

В іншій частині позовних вимог первісного позову - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 травня 2015 року.

Суддя С.М. Лобановська