АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6228/15 Головуючий 1-ї ін-т. - Березовська І.В.
Справа № 635/2131/15-ц . Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Малінської С.М.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 25 січня 2015 року вона уклала з ПАТ «Акцент Банк» договір про надання споживчого кредиту для оплати товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок СПД ОСОБА_4 Тільки після укладення кредитного договору вона звернула увагу на те, що продавцем товару в кредитному договорі замість ФОП ОСОБА_3 вказана СПД ОСОБА_4, з якою вона ніяких правовідносин не мала. За договором від 25 січня 2015 року на виготовлення та доставку меблів вона ніяких меблів не отримала, ФОП ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором не виконав, і взагалі незрозуміло кому були перераховані гроші за договором кредиту. 06 лютого 2015 року вона направила відповідачу заяву про відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», проте отримала відмову. Неправомірними діями відповідача ФОП ОСОБА_3 їй була заподіяна моральна шкода. Просила розірвати договір про надання строкового кредиту від 25.01.2015 року та стягнути з ФОП ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на ті самі доводи, якими обґрунтовувала заявлені вимоги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, сторонами не оспорюється та підтверджено належними письмовими доказами, що 25 січня 2015 року між ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Акцент Банк» укладений договір № ABH0RG147401119 про надання споживчого кредиту, за яким банк надає позивачу споживчий кредит на придбання меблів - кухні Флоренція у продавця СПД ОСОБА_4 у розмірі 7389 гривень 90 копійок на строк 36 місяців зі сплатою процентів 0,12% річних.

Відповідно до п. 9 а) даного договору сторони дійшли згоди, що суму кредиту банк перераховує на поточний рахунок продавця в рахунок оплати товару. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу розмірі 464 гривні 31 копійка.

Договір № ABH0RG147401119 про надання споживчого кредиту підписаний ОСОБА_2, що останньою визнається.

Позивач наполягає, що послугу з виготовлення та доставки меблів від ФОП ОСОБА_3 вона до цього часу не отримала.

Між тим, матеріали справи містять копію товарного чеку та рахунку-фактури постачальника ОСОБА_4, на рахунок якого були спрямовані кошти за умовами договору кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зверталася 06 лютого 2015 року до ПАТ «Акцент-Банк» про відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту.

Згідно листа № 20.1.0.0.0/7-20150212/317 від 16 лютого 2015 року ПАТ «Акцент Банк» було відмовлено в задоволенні заяви та роз'яснено, що розірвання договору можливо лише після надання письмового підтвердження від магазину щодо неотримання товару або акту про повернення товару.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права.

Так, в силу ст.ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст.627 ЦК України, яка з посиланням на ст.6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку.

Учасники договору можуть обрати договір, що передбачений законом (так звані поіменовані договори, які прямо передбачені в ЦК України або в іншому нормативному акті), так і договір, не передбачений у законодавстві (непойменовані), проте породжує права та обов'язки його учасників.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов'язання - під яким, відповідно до ст. 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підписи позивача на договорі та додатках свідчать про те, що позивач ознайомився із змістом договору та додатками, та погодився із умовами викладеними у договорі.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час укладення кредитного договору була ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням, у тому числі, процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Позивач з указаними умовами погодилась, про що свідчить підписання нею заяви з викладеними умовами кредитування, графіком погашення кредиту та порівняльної таблиці сукупної вартості кредиту в разі різних типів погашення кредиту.

Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Інших вимог до форми кредитного договору цивільне законодавство не містить.

Згідно з ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору (п. 6 ст. 11 Закону).

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Таким чином, Законом передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору.

Однак реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можливі за умови дотримання споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного /разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару за договором; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів повернення виданого кредиту або отриманого товару у правовідносинах з ОСОБА_4, відсутні підстави для задоволення позову в частині розірвання кредитного договору.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Позивач наполягає, що ФОП ОСОБА_3 ввів її в оману, запропонував виготовити меблі та спонукав до укладення кредитного договору, проте належними та допустимими доказами протиправність дій ОСОБА_3 не підтверджена.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -