АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Заводян К.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Давня Я.А.

за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2015 року,-

встановила:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 року близько 10:00 години на вул. Українській в с. Зарожани Хотинського району Чернівецької області собака його сусідки ОСОБА_3 загриз його собаку породи «пекінес», завдавши тим самим ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму 2500 гривень.

Вказує, що окрім цього йому була також завдана моральна шкода, оскільки пережив емоційні та моральні страждання. Розмір моральної шкоди він оцінює у 2000 гривень, що враховує у себе страждання, які довелося перенести йому, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з втратою домашнього улюбленця.

Зазначає, що собака відповідача бійцівської породи , є джерелом підвищеної небезпеки для оточуючих, а тому мала б бути в наморднику.

Відповідач компенсувати збитки в добровільному порядку відмовляється, а тому він змушений звернутися до суд за захистом порушених прав.

Просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь суму матеріальних збитків в розмірі 2500 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а також понесені судові витрати.

____________________________________________________________________

22ц-1121 / 2015 р. Головуючий у 1 інстанції Руснак А.І.

Категорія 30 доповідач Савчук М.В.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 2500 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що позивач сам залишив без догляду свою собаку, отже подія сталася не з його вини, яка є необхідною умовою відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду. Зазначає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди, а суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 200 гривень, не навів достатнього обґрунтування її наявності. Також вказує ,що вартість цуценя породи пекінес становить 200-300 гривень.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

________Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим, позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди з вини відповідача, яка підлягає відшкодуванню.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції установлено, що 13 жовтня 2014 року близько 10:00 години по вул. Українській с. Зарожани Хотинського району Чернівецької області собака відповідачки в справі ОСОБА_3 загриз собаку породи «пекінес», що призвело до загибелі тварини, яка належала позивачу ОСОБА_1, чим завдала позивачу матеріальної шкоди на суму 2500 гривень.

Згідно копії міжнародного ветеринарного паспорта для собак, власником собаки породи пекінес є позивач ОСОБА_1

Із довідки Комунального підприємства «ОСОБА_4 міської ради» за вих. № 46 від 20.04.2015 року вбачається, що на території ринку є в наявності лабораторія ветеринарної медицини та торговий сектор, на якому здійснюється торгівля свійськими тваринами, в тому числі цуценятами та кішками.

Вартість одного цуценяти породи «пекінес» становить 2500 грн. станом на 22.01.2015 року, що підтверджується довідкою № 3 від 22.01.2015 року КП «ОСОБА_4 міської ради».

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення матеріальних збитків в розмірі 2500 грн. знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та на основі наявних матеріалах справи доказів, а тому підлягає задоволенню.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції неправомірно було взято до уваги та визначено вартість цуценяти породи «пекінес» в розмірі 2500 грн. на основі довідки КП «ОСОБА_4 міської ради» як неналежного доказу, так як на ринку м. Хотина собак не продають, є необґрунтованими, оскільки із зазначеної довідки вбачається, що на території ринку є в наявності торговий сектор, на якому здійснюється торгівля свійськими тваринами.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. |

Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз"яснень п. п. 7, 8, 9 зазначеної постанови заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки винним у загибелі собаки позивача є відповідач ОСОБА_3, то позовні вимоги про стягнення з неї моральної шкоди є обґрунтованими.

Судом першої інстанції було правильно враховано на основі зазначених вище норм матеріального права моральні та душевні страждання, які переніс позивач та члени його сім`ї через втрату домашнього улюбленця собаки породи «пекінес», а саме: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, душевних страждань, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги в цій частині, визначивши розмір моральної шкоди у сумі 200 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених випадків, статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що завдано не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_3 не довела належними доказами, що шкода завдана позивачу не з її вини.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України , колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: