Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1270/15 Головуючий у 1 інстанції Тучков С.С.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював в ході судового розгляду, до ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у 2003 році ОСОБА_5, працюючи на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Запорізької області, проводив досудове слідство у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні умисного вбивства. Внаслідок несумлінного виконання ОСОБА_5 своїх професійних обов'язків ОСОБА_3 було засуджено за вчинення умисного вбивства і він тривалий час відбував покарання, пов'язане із позбавленням волі, доки у 2008 році він не був звільнений від покарання за відсутності в його діях складу злочину. У результаті злочинного недбалого відношення ОСОБА_5 до виконання своїх службових обов'язків ОСОБА_3 був притягнений до кримінальної відповідальності та необґрунтовано знаходився під вартою в місцях позбавлення волі 4 роки 7 місяців 11 днів. Злочинними діями ОСОБА_5 йому була завдана моральна шкода. За розрахунком ОСОБА_3 розмір моральної шкоди, відшкодування якої він вимагає, дорівнює 66990,00 гривень (55 місяців (період перебування позивача під слідством та в місцях позбавлення волі) х 1218,00 гривень (мінімальна заробітна плата згідно Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік") = 66990,00 гривень). Також просив стягнути з ОСОБА_5 понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_3 вироком апеляційного суду Запорізької області від 23.04.2004р., залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 02.12.2004р., було засуджено за ч.4 ст. 152, п.п. 2, 10 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі.

В січні 2008р. Генеральною прокуратурою України було проведено розслідування за нововиявленими обставинами кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та встановлені підстави для перегляду вищезазначеного вироку апеляційного суду Запорізької області.

Внаслідок вищезазначених обставин, 22.04.2008р. Верховним судом України було винесено постанову про скасування вироку суду та направлено справу на перегляд за нововиявленими обставинами, у зв"язку з чим пізніше ОСОБА_3 був звільнений від покарання постановою слідчого Генеральної прокуратури від 12.06.2008р. на підставі ст.. 6 п.2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та незаконного засудження, позивач знаходився під вартою та в місцях позбавлення волі з 01.10.2003р. - 11.06.2008р.

Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, шкоду завдано органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 1176 ЦК України регулює відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Так шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Спеціальним Законом, що регламентує порядок відшкодування вказаної шкоди є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266/94-ВР від 01.12.1994 (надалі Закон).

Статтею 1 Закону обумовлено підстави відшкодування шкоди громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю у діях складу злочину.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, органами Державного казначейства здійснюються функції: операції з коштами Державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контролю за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, взятті бюджетних зобов'язань та проведенні дотримання учасниками бюджетного процесу бюджетного законодавства, бухгалтерського обліку та складання звітності при виконанні Державного бюджету.

Виходячи з наведеного при наявності підстав для відшкодування шкоди спричиненої особі діями (рішеннями ) органів слідства, прокуратури, суду така шкода відшкодовується за рахунок коштів Державного бюджету, операції з якими віднесено до повноважень Державного казначейства.

Скориставшись своїм правом на відшкодування шкоди, за вищезазначеним законом, позивач звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до Пологівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, прокуратури Запорізької області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, рішенням якого від 06.11.2012р., набравши законної сили, було стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 36 263,31 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності та засуджено за злочин, який він не скоїв, до чого причетні як слідчі органи, прокуратура та суди, відшкодування йому моральної шкоди необхідно проводити за рахунок держави згідно вищезазначеного Закону.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача ОСОБА_5 як колишнього слідчого прокуратури Запорізької області обов'язку про відшкодуванню моральної шкоди й обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Інших підстав для відшкодування моральної шкоди з боку відповідача на користь позивача останнім суду не надано.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: