Справа № 0903/603/2012
Провадження № 22-ц/779/2/2015
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М.П.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2012 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 3 500 доларів США, які він зобов'язався повернути до 07.03.2009. 07.03.2009 відповідач знову позичив у ОСОБА_3 гроші в розмірі 3 500 доларів США, які він зобов'язався повернути до 07.06.2009. 23.11.2009 зі слів позивача, відповідач в черговий раз позичив у нього гроші в сумі 1650 грн. Таким чином ОСОБА_2 позичив в ОСОБА_3 7 000 доларів США та 1650 грн. Як вказує представник позивача, факт укладення між сторонами договору позики, передачі та отримання ОСОБА_2 сум позики, підтверджується оригіналами письмових розписок написаних та підписаних відповідачем власноручно, що приєднані до справи, а також даний факт можуть підтвердити свідки. Зазначає, що позичаючи у позивача гроші, відповідач пояснював, що вони йому необхідні були для вирішення особистих нагальних проблем та запевняв, що позичені у нього гроші поверне повністю у визначений строк, і що у нього не буде жодних проблем з приводу повернення позики. Позивач стверджує, що в обумовлений договором строк, відповідач, позичених у нього коштів не повернув, а на його неодноразові звернення до ОСОБА_2 з проханням повернути йому гроші останній не реагував. Відтак просив стягнути з ОСОБА_2 57580 грн, відшкодування моральної шкоди на суму 5 000 грн, а також судові витрати.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 16 серпня 2012 року провадження у даній справі зупинено до вирішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.03.2012 (а.с. 35).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 серпня 2012 року касаційну скаргу позивача відхилено, а рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.03.2012 залишено без змін (а.с.38-40) і констатовано, що апеляційний суд зробив правильний висновок, вказавши, що копії розписок, які на той момент були у справі не є належним доказом зобов'язання.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2012 року (а.с. 59) з даною позовною заявою об'єднано цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та відшкодування моральної шкоди в сумі 103 265,00 грн (а.с. 48-50).

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 155 849 грн позичених коштів та 1658,60 грн сплаченого судового збору, а всього 157 507 грн 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку. Вважає його незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зі слів апелянта, в судовому засіданні ним позов не визнано, з підстав відсутності спору, крім того, в Івано-Франківському міському суді знаходиться кримінальна справа про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, в якій відповідача визнано потерпілим. На думку апелянта, обставинами, що можуть бути встановленими вироком суду у вищезазначеній кримінальній справі було б доведено факт відсутності майнового спору у даній справі. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що в оскаржуваному рішенні суд зазначає, що з оригіналів розписок вбачаються факти, проте в матеріалах справи згадані оригінали відсутні. Відповідач з посиланням на ст. 545 ЦК України вважає, що єдиною підставою для стягнення коштів по розписці в судовому порядку може бути виключно наявність оригіналу розписки у позивача. Таким чином, на думку апелянта рішення по даній справі прийнято передчасно за відсутності достатніх та належних доказів. Окремою підставою для відмови в задоволенні позову відповідач вважає повторне звернення ОСОБА_3 до суду з такими самими позовними вимогами, що випливали з тих самих підстав, що є недопустимим у відповідності до норм цивільного процесуального права.

Просить скасувати рішення суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2012 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Відповідач, його представник в судове засідання не з'явились, хоч повідомлені були належно.

Заслухавши позивача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції враховуючи приписи ч. 2 ст. 625, ст. 1046 та ч. 2 ст. 1047 ЦК України, а також той факт, що розписки знаходяться у позивача, дійшов до обґрунтованого висновку про невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення боргу у повному обсязі та у визначений строк. Крім того суд першої інстанції відмовляючи у стягненні 10000 грн моральної шкоди послався на необґрунтованість та непідтвердженість доказами такої вимоги. Даний висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 17.01.2009 позичив у ОСОБА_3 3500 доларів США та зобов'язався повернути їх до 17.03.2009 (а.с. 22). 07.03.2009 відповідач позичив 3500 доларів США, де зобов'язався повернути їх до 07.06.2009 (а.с. 23), а 23.11.2009 - 1650 грн, де зобов'язався повернути їх до 07.12.2009 (а.с. 24). 16.07.2009 позичив 13500 доларів США, де і зобов'язався повернути їх до 19.07.2012 (а.с. 53). Вказане підтверджується оригіналами розписок.

На а.с. 11 міститься копія офіційного курсу НБУ щодо іноземних валют станом на 15.05.2012.

Відповідно до наданого позивачем Розрахунку сума позову становить 62580 грн (а.с. 13).

Станом на день складання позову 22.11.2012 офіційний курс НБУ гривні до долара США становив 7,99 (а.с. 54).

З розрахунку суми позову від 22.11.2012 вбачається, що боржником частково повернуто суму боргу 9600 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача 12299 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22.11.2012 року складає 98 269 грн, відшкодування моральної шкоди на суму 5 000 грн, а також судові витрати (а.с. 56).

Згідно копії Довідки Управління державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області від 04.04.2012, виданої ОСОБА_3, останній перебуває в Івано-Франківському слідчому ізоляторі з 24.06.2011 (а.с. 58).

Сам факт знаходження оригіналів боргових розписок у кредитора свідчить про те, що зобов'язання не виконано. Заперечення відповідача про те, що ця справа вже була вирішена судами колегія суддів відхиляє, оскільки ОСОБА_3 було відмовлено у зв'язку з недоведеністю - відсутністю оригіналів розписок. У даний час перед судом інший предмет дослідження, а саме - оригінали розписок, які є належним доказом існування зобов'язань між сторонами, а отже новою підставою для позовних вимог.

Зважаючи на викладене колегія судів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

О.Є. Меленко