Номер провадження: 22-ц/785/6979/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в особі філії - Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 13 травня 2015 року,

встановила:

25 грудня 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 1278 від 10 вересня 2008 року в сумі 223 440 гривень 08 коп. (а.с. 02-03).

28 березня 2014 року до Миколаївського районного суду Одеської області надійшла письмова заява від публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України) про збільшення позовних вимог по зазначеній справі з 223 440 гривень 08 коп. до 224 636 гривень 86 коп. (а.с. 35-44).

11 лютого 2015 року до Миколаївського районного суду Одеської область надійшла письмова заява від публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України (в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України) про збільшення позовних вимог по зазначеній справі з 224 636 гривень 86 коп. до 319 625 гривень 25 коп. (а.с.103-113).

13 травня 2015 року Миколаївським районним судом Одеської області було винесено заочне рішення по даній справі, яким позов було задоволено.

04 червня 2015 року ОСОБА_3 надала до суду заяву про перегляд заочного рішення.

23 червня 2015 року ПАТ «державний ощадний банк України» надало до суду заяву про перегляд заочного рішення.

23 червня 2015 року ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В судове засілання сторони не зявились.

Заочним рішенням 13 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» (в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк») заборгованість за кредитним договором № 1278 від 10 вересня 2008 року в сумі 319 625 гривень 25 коп., з них: прострочений основний борг по кредиту 115 937 гривень 81 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 98 580 гривень 23 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 43 208 гривень 38 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом 34 450 гривень 92 коп.; сума інфляційних втрат від прострочених сум по кредиту 21 700 гривень 36 коп.; 3% річних від прострочених сум по кредиту 5 747 гривень 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк») судовий збір в сумі 3 196 гривень 25 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 13 травня 2015 року змінити, частково задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 115937,81 грн. та визнати кредитний договір розірваним, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи вищевказаний позов, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Як вбачається з кредитного договору № 1278 від 10 вересня 2008 ВАТ «Державний ощадний банк України (в особі керуючого філією Миколаївське відділення №7285 ВА «Ощадбанк») надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень, строком до 9 вересня 2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20,0 % на рік та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. (а.с. 04-06).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 12 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: житловий будинок №1 по вул. Піонерській в селі Андрієво-Іванівка Миколаївського району Одеської області, площею 1500 кв.м. (а.с. 07-09).

Відповідно до ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

АТ «Державний ощадний банк України» належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а саме надав ОСОБА_3 кредит в сумі 120 000 гривень на споживчі потреби.

Згідно п.п. 3.3.1; 3.3.2; 3.3.3; 3.3.5; 3.3.6 зазначеного вище кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язалась належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, а саме: повернути кредит в сумі 120 000 гривень та своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по зазначеному договору сплатити штрафні санкції. У разі порушення умов кредитного договору та договору застави на вимогу банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та пені.

В обумовлені кредитним договором строки, ОСОБА_3 своїх зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконувала.

Отже, ОСОБА_3 порушила строки виконання платіжних зобов'язань.

Станом на 23 січня 2015 року, прострочена заборгованість по вищезазначеному кредиту склала 319 625 гривень 25 коп. з них: прострочений основний борг по кредиту 115 937 гривень 81 коп.; прострочені проценти за користування кредитом 98 580 гривень 23 коп.; пеня за прострочений основний борг по кредиту 43 208 гривень 38 коп.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом 34 450 гривень 92 коп.; сума інфляційних втрат від прострочених сум по кредиту 21 700 гривень 36 коп.; 3% річних від прострочених сум по кредиту 5 747 гривень 55 коп., що підтверджується копією розрахунку загальної заборгованості за договором (а.с. 10,37-43,105-112).

Враховуючи викладені обставини, на підставі положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 1278 від 10 вересня 2008 року в сумі 319 625 гривень 25 коп. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що відповідач не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх заперечень щодо вищевказаного позову, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

При цьому, судова колегія зазначає наступне.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання врегульовано ст. 74 ЦПК України.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обовязковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що ОСОБА_3 та її представник неодноразово, сповіщались про час та місце судових засідань за вищевказаним позовом, але не з являлись до суду (а.с. 54, 59, 90, 97, 121).

Незважаючи на те, що сповіщення вищевказаних осіб не було завжди належним - це не призвело до неправильного вирішення цієї справи на підставах викладених вище.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України») до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 1278 від 10 вересня 2008 року в сумі 319 625 гривень 25 коп. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_4

ОСОБА_2