У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, Державна інспекція сільського господарства у Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Головне управління ДСНС у Київській області, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

10 серпня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_6 зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 4 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 березня 2014 року, відмовлено в задоволенні її позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на судові рішення.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу касаційного суду, направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_6 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 липня 2012 року, 18 грудня 2013 року, постанову Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка здійснила самочинне будівництво - добудову і надбудову до своєї частини будинку, яка не відповідає будівельним і технічним нормам, однак підстави для знесення самочинного будівництва відсутні, оскільки знесення такого будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови неможливості перебудови нерухомості відповідно до норм і правил, чи відмови особи від такої перебудови. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 9 вересня 2014 року можливе проведення частини будинку належних відповідачці до технічного стану у відповідності із будівельними нормами і правилами. Крім того, відповідачка у судовому засідання надала свою згоду на перебудову самочинного будівництва.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 липня 2012 суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, виходив із того, що суд ухвалюючи рішення про зобов'язання знести самочинне будівництво та привести у попередній стан перебудови не з'ясував чи можлива перебудова нерухомості відповідно до державних правил та санітарних норма й у якій саме частині, з огляду на проведені відповідачем самочинні будівельні роботи, чи є технічна можливість виконати перебудову, чи відмовляється відповідач від такої перебудови, чи не призведе таке знесення до порушень прав інших осіб;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, постановленій у цій ж е справі, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, керувався тим, що згідно показів експерта ОСОБА_7 вбачається, що наслідком руйнування належної позивачці частини будівлі є розібрання суміжної стіни, що може призвести до обвалу частини будинку на сторону позивачки. Реконструкція частини будинку відповідачки не призведе до можливості нової забудови позивачки. Суди не звернули увагу, що позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, посилалася на статтю 391 ЦК України та взяли до уваги роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» № 6 від 30 березня 2012 року;

- постанові від 19 листопада 2014 року Верховний Суд України виходив із того, що суди ухвалюючи рішення про задоволення позову про знесення самочинного будівництва з підстав зведення відповідачем будинку на земельній ділянці, що не належить їй, без відповідних дозволів і без виготовлення проекту, не встановили, яким чином ці дії порушують права позивача, як власника сусіднього будинку, хоча для правильного застосування статей 376, 386, 391 ЦК України встановлення цього факту є обов'язковим;

Зміст наданих заявницею для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України

не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктами 1, 4 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, Державна інспекція сільського господарства у Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Головне управління ДСНС у Київській області, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та відшкодування моральної шкоди за заявою _______ про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ________ року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк