Справа №489/3085/15-ц 03.09.2015 03.09.2015 03.09.2015
Провадження №22-ц/784/1844/15
Єдиний унікальний номер 489/3085/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/1844/15
Головуючий у 1 інстанції Коваленко І.В.
Категорія 27 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.В.

При секретарі Горенко Ю.В.

Без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) про стягнення суми вкладу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

13 травня 2015 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилалася на те, що 08 листопада 2013 року на підставі договору-заяви № 4103/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» розмістила в Банку вклад в іноземній валюті в розмірі 8200,00 доларів США з процентною ставкою по вкладу 11% річних на строк по 13 листопада 2014 року. По закінченню строку цього договору кошти повернуті не були, внаслідок чого 13 листопада 2014 року з відповідачем укладено інший договір банківського строкового вкладу (депозиту) «Блискуча сімка» № 326933/72425/07-14, за яким надала в користування банку кошти в сумі 8000,00 доларів США з процентною ставкою по вкладу 8,20-10,00% річних на строк по 11 лютого 2015 року. Проте по закінченню цього договору кошти також повернуті не були, в зв'язку із чим 12 грудня 2014 року було укладено договір-заяву № 326933/81045/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) на вимогу «Вільні гроші» в іноземній валюті, за умовами якого розмістила в банку грошові кошти в іноземній валюті в сумі не менше ніж 1 долар США на строк до фактичної дати отримання позивачем коштів у повній сумі вкладу зі сплатою 3,75% річних. Оскільки по закінченню останнього договору кошти відповідач не повернув, просила стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 7318,08 доларів США та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-3).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року позов задоволений частково. З Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 відповідно до договору-заяви № 326933/810445/00-14 про банківський строковий вклад (депозит) на вимогу «Вільні гроші» в іноземній валюті від 12.12.2014 року стягнута заборгованість в розмірі 7318,08 доларів США. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено (а.с. 41-43).

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду представник відповідача порушує питання про його скасування в частині задоволення позову та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 46-48).

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Від позивачки письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2013 року між Банком та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір-заяву № 4103/370-13, відповідно до умов якого позивачка внесла на вкладний рахунок грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 8200,00 доларів США на строк по 13 листопада 2014 року. По закінченню строку дії вкладу, 13 листопада 2014 року сторони уклали інший договір № 326933/72425/07-14, за яким позивач розмістила на вкладному рахунку 8000,00 доларів США. 12 грудня 2014 року сторони уклали новий договір у формі договору-заяви № 326933/81045/00-14, відповідно до якого позивач внесла на вкладний рахунок грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 8043,20 доларів США під 3,75% річних на строк до фактичного повернення їй коштів, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 38 від 12.12.2014 року. 23 березня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу на вимогу в сумі 7288,96 доларів США, в чому їй було відмовлено з посиланням на постанову Правління Національного Банку України від 03.03.2015 року за № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідач не виконав умови договору та положень закону про повернення вкладу.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разу зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони декілька разів укладали договори банківських вкладів. Останній раз - договором-заявою від 12.12.2014 року за № 326933/81045/00-14 уклали договір про банківський вклад (депозит) на вимогу «Вільні гроші» в іноземній валюті (а.с. 7). Згідно з п. 6 зазначеного договору-заяви для повернення вкладу у повному обсязі, закриття рахунку та розірвання договору банківського вкладу на вимогу вкладник зобов'язаний повідомити банк не менше як 2 банківських дні до за- планової вкладником дати повернення вкладу шляхом надання до банку відповідної письмової заяви у 2-х примірниках. У разі закриття рахунку залишок грошових коштів на ньому видається вкладникові готівкою або за його вказівкою перераховуються Банком на інший поточний рахунок або вкладний рахунок вкладникові в строки і порядку, встановлені банківськими правилами.

Заяву про видачу коштів готівкою з вкладного рахунку позивач надала у письмовій формі 23.03.2015 року (а.с. 8). Банк зазначених вище положень закону та обов'язків, взятих на себе за укладеним договором, не виконав, кошти позивачці не повернув.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що кошти позивачці повернуті на її банківський рахунок, не доведені.

Постанова Національного банку України від 03.03.2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», на яку посилається в апеляційній скарзі відповідач, обмежувала видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150000 гривень на добу на одного клієнта, а також обмежувала видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, але не забороняла їх видачу взагалі. Тому колегія суддів не може погодитись і тим, що дії відповідача відповідали вимогам вказаної постанови та вимогам закону.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду та не спростовують його висновків щодо обґрунтованості позову.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий, суддя Судді