АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/7943/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/2413/2015 Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 01 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 22 липня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Могильницька Ольга Андріївна, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Роман Володимирович, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Олег Іванович, ОСОБА_9) про визнання недійсними договорів поруки та іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ"звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсними:

--- довіреність від 22.05.2014р від директора ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" на ім'я представника ОСОБА_4;

--- договір іпотеки від 23.05.2014р, укладений між ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" та ОСОБА_3;

---договір поруки від 23.05.2014р, укладений між ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" та ОСОБА_3;

---договір іпотеки від 09.06.2015р, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,

а також просив зняти заборону на відчуження нерухомого майна, визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та реєстрацію права власності на нерухома майно від 01.06.2015р за ОСОБА_3

Позов обґрунтований тим, що ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" був власником нерухомого майна - торгово-офісного центру із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання, загальною площею 1973,1кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Колишній директор ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" ОСОБА_10 всупереч положенням ст.ст.92, 246 ЦК України, ст.ст.41, 58, 63 Закону України "Про господарські товариства" та п.7.2 Статуту товариства надав ОСОБА_4 довіреність на право підписання від імені товариства договору іпотеки від 23.05.2014р. В результаті представник товариства підписав вказані договори іпотеки та поруки від 23.05.2014р і за вказаними договорами, які попередньо не були погоджені рішенням загальних зборів товариства, останнє як власник зазначеного нерухомого майна передало його в іпотеку ОСОБА_3 для забезпечення виконання договору позики від 23.05.2014р на суму 436 000 доларів США, укладеного між позичальником ОСОБА_5 та позикодавцем ОСОБА_3, а також поручилось перед ОСОБА_3 за виконання зобов'язань позичальником. В довіреності будь-яких доручень на укладання договору поруки не надавалось. 02 липня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна товариство дізналося про реєстрацію 01.06.2015р за ОСОБА_3 права власності на зазначене нерухоме майно на підставі вказаного договору іпотеки від 23.05.2014р. З вказаного витягу також стало відомо про те, що новий власник ОСОБА_3 передав вказане нерухоме майно в наступну іпотеку на підставі договору іпотеки від 09.06.2015 року, укладеного між іпотекодавцем ОСОБА_3 та іпотекодержателем ОСОБА_2

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 22 липня 2015 рокуза заявою представника позивача було вжито заходи забезпечення позову. Суд ухвалив: накласти арешт на нерухоме майно - торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання загальною площею 1973,1кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0500га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, цільове призначення: для розміщення торгово-офісного центру із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання, заборонивши його відчуження у будь-який спосіб до розгляду справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зокрема, вказав, що суд не звернув уваги на те, що вказаною ухвалою вирішено питання про його права та обов'язки. Зазначеною ухвалою був накладений арешт на належне ОСОБА_3 нерухоме майно - вказаний торгово-офісний центр. Зазначене нерухоме майно є предметом договору іпотеки, укладеного 09.06.2015р, що забезпечує виконання позичальником ОСОБА_3 своїх обов'язків перед ним (заявником) за договором позики від 09.06.2015р, за яким він (заявник) передав ОСОБА_3 грошову позику в розмірі 300 000,00 доларів США. Отже, він має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог. Однак, постановою ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 27.07.2015р на виконання оскаржуваної ухвали був накладений арешт на майно, яке є предметом іпотеки, а його власник є іпотекодавцем за договором іпотеки від 09.06.2015р. Також зазначив, що поза увагою суду залишалась та обставина, що оскільки майно, на яке накладено арешт, вже знаходиться в іпотеці, то згідно з положеннями Закону України "Про іпотеку" та умовами договору іпотеки реалізувати його позивач не зможе.

У своєму запереченні та його доповненні позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

З матеріалів вбачається, що з зазначеним позовом до суду звернувся у липні 2015 року позивач ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ"(а.с.1-9).

Ухвалою суду, що оскаржується, було накладено арешт на нерухоме майно - торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання загальною площею 1973,1кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0500га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, цільове призначення: для розміщення торгово-офісного центру із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання. Суд також заборонив його відчуження у будь-який спосіб до розгляду справи по суті (а.с.17).

Зазначене вжиття заходів забезпечення позову було виконано на підставі письмової заяви позивача про забезпечення позову (а.с.13-14), яка належним чином мотивована. Зокрема позивач послався на той факт, що предметом цього позову є визнання недійсним договору іпотеки, за яким директором ТОВ "ХЕРСОН-ЕКОТЕРМ" без належних на те повноважень було передано в іпотеку спірне нерухоме майно, а також на той факт, що вказане майно вже передано в наступну незаконну іпотеку, яка також оспорюється. При цьому існує ризик того, що відповідачі можуть незаконно звернути стягнення за наступною іпотекою на предмет іпотеки, що є предметом спору, а це у свою чергу може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, оскільки спір між сторонами виник відносно права на вказане нерухоме майно, то, на думку колегії суддів, вказана ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача є законною і співмірною із заявленими вимогами.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, оскільки вони не обґрунтовані вимогами закону та не містять підстав для скасування ухвали. Посилання заявника на його пріоритетне право на задоволення забезпечених іншою іпотекою від 09.06.2015р вимог шляхом продажу спірного нерухомого майна та/або набуття права власності на нього перед іншими особами до уваги не приймається, оскільки предметом цього позову є, у тому числі, визнання недійсним попереднього договору іпотеки від 23.05.2014р та скасування реєстрації права власності за ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно. Посилання на неможливість реалізувати позивачем спірне майно через знаходження його в іпотеці, також не може бути прийнято до уваги, оскільки в даному випадку мова не йде про можливість чи неможливість реалізації вказаного майна, а мова йде про те, щоб уникнути можливих утруднень при виконанні рішення суду.

Оскільки ухвала судді про вжиття заходів забезпечення позову постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, колегія суддів вважає за необхідне залишити вказану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Херсона від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: