У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №07/2007/0781 Фап від 12.06.2007 р.,

встановила:

ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фронду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 звернулось до Токмацького районного суду Запорізької з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за договором «Автопакет» №07/2007/0781 Фап від 12.06.2007 року в сумі 1799,33 доларів США, що в еквіваленті складає 44696,25 грн., з яких 736,77 доларів США (що в еквіваленті складає 18301,73 грн.) заборгованість за кредитом, 101,82 доларів США (що в еквіваленті складає 2529,25 грн.) заборгованість по сплаті відсотків, 150,82 доларів США (що в еквіваленті складає 3726,94 грн.) заборгованість за прострочення сплату кредиту та 809,90 доларів США (що в еквіваленті складає 20118,32 грн.), - тариф за порушення умов кредитного договору.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Положення п.6) ч.2 ст.119 ЦПК України передбачають необхідність зазначення у позові доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості у валюті договору від 12.06.2007 року у доларах США, визначаючи при цьому еквівалентне значення сум у гривні станом на 10.02.2015 року для заборгованості за кредитом, заборгованості по сплаті кредиту, пені за прострочення сплати кредиту, при цьому в розрахунку заборгованості позивач вказує, що тариф за порушення умов кредитного договору складає 809,90 доларів США (що в еквіваленті по курсу НБУ на 03.04.2015 року складає 20118,32 грн.), тобто при визначенні еквіваленту тарифу за порушення умов кредитного договору застосовано курс НБУ станом на 03.04.2015 року.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 31.08.2015 року.

Вказане унеможливлює правильне визначення ціни позову та, відповідно, необхідної до сплати суми судового збору.

Крім того, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Статтею 5 Декрету визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Щодо вимог підпункту «в» п. 4 ст. 5 Декрету № 15-93, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання та одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні у законодавстві не визначено меж термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу (затверджено постановою правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 р. № 483; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 р. за № 1429/10028), використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл здійснювати операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо зазначених операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету № 15-93 є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Позивач зазначені документи до позовної заяви не додав, хоча в своїх позовних вимогах просить стягнути заборгованість у іноземній валюті.

Крім того, наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 року затверджено Національний стандарт України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003. Пунктами 1.1, 5.26, 5.27 Стандарту визначено, що при видачі копії документів, які виходять від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, робиться відмітка про засвідчення копії, яка складається зі слів: «Згідно з оригіналом, назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали, прізвище, дата засвідчення копії». Використання факсимільного підпису при засвідченні копій документів не допускається. Підпис посадової особи, яка засвідчує копію документа засвідчується відбитком печатки підприємства, установи та організації, яка її видає.

Вимоги ч.1 ст.120 ЦПК України передбачають надання позивачем до позовної заяви копії позову та всіх документів, що додаються до нього, для відповідача, тоді як надані до суду документи, що додані до позовної заяви для відповідачів є фотокопіями, незавіреними на відповідність оригіналу ні печаткою позивача, ні підписом будь-якої вповноваженої особи позивача, з урахуванням чого суд не може вважати додані до позовної заяви копії належними копіями оригіналів таких документів.

В тому числі суд зазначає, що в доданих до позовної заяви копіях документів для відповідачів, розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором №07/2007/0781 Фап від 12.06.2007 року станом на 10.02.2015 року є фотокопією відповідного документа, не завіреною на відповідність оригіналу печаткою установи та/або підписом вповноваженої на це позивачем особи, у звязку з чим суд не може вважати вказані фотокопії розрахунку ціни позову (в пакетах документів для відповідачів) належним розрахунком суми позову, складеним вповноваженою позивачем особою на час його подання.

Також, в порушення ст. 119 ЦПК України, в позовній заяві не зазначене імя та по батькові (без скорочень) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 та повне (без скорочень) найменування ПАТ «КБ «Надра». Крім того, зі змісту прохальної частини вбачається, що позивач просить стягнути заборгованість з позивачів на користь ПАТ «КБ «Надра», у зв'язку з чим не зрозуміло, чому в якості позивача по справі зазначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1

Крім того, до матеріалів позовної заяви не надано документів, які підтверджують, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Комерційного банку «Надра», який виступає стороною договору «Автопакет» №07/2007/0781 Фап від 12.06.2007 року та договору поруки від 13.06.20107 року.

Крім того, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви доказів письмового звернення до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогою про виплату кредитної заборгованості та доказів отримання у встановленому порядку відповідачами вимоги позивача або докази неможливості вручення відповідачам такої вимоги, із зазначенням причини, що свідчить про відсутність факту належного повідомлення відповідачів про вимогу позивача за кредитним зобов'язанням, та має відповідні правові наслідки недотримання законодавства, що регулює кредитні правовідносини, в зв'язку чим суд позбавлений можливості визначитись про наявність спору.

Крім цього, відповідно ч. 1 ст. 120 ЦПК України до позовної заяви позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України визначено, що одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви.

Таким чином, надіслана судом відповідачу позовна заява з додатками, які надав позивач, є основою для підготовки відповідача до спростування доводів позивача та надання своїх пояснень та заперечень. Надана позивачем позовна заява з додатками та їх копії відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб повинні бути доступні до читання та сприйняття по своїй якості та розбірливості.

Позивачем для відповідачів надано дві копії позовних заяв з додатками, однак, надані додатки не містять всіх документів, що додані до оригіналу позову, так додаток для відповідача 1 не містить копії статуту ПАТ «Комерційний Банк «Надра», копії виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копії довіреності на імя представника Банку; додаток для відповідача 2 не містить копії виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копії довіреності на імя представника Банку.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених уст.ст.119, 120 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи вищезазначені обставини, у звязку з необхідністю усунення вищевказаних недоліків позовної заяви (надання належних копій доданих до позову матеріалів, в т.ч. для відповідачів, належного розрахунку позовних вимог із зазначенням підстав визначення суми позову), суд вважає за необхідне подану позовну заяву залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, але не більше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 119, 121 ЦПК України,-

ухвалила:

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №07/2007/0781 Фап від 12.06.2007 р., залишити без руху.

Надати представнику позивача строк пять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: