Провадження № 22-ц/773/1328/15 Категорія: 47 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю прокурора Бородчук О.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька до Луцької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку, державної реєстрації та повернення земельної ділянки за апеляційною скаргою прокурора міста Луцька на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2014 року прокурор м. Луцька звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1 вдруге отримав безоплатно у приватну власність земельну ділянку за одним і тим самим цільовим призначенням з перевищенням визначеної законом норми.

Після приватизації земельну ділянку було відчужено на підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2014 року ОСОБА_2

Уточнивши вимоги в частині повернення земельної ділянки, просив зобов'язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,0254 га вартістю 88854 грн. 28 коп., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в місті Луцьку у комунальну власність Луцької міської ради.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 14 липня 2015 року позовну заяву прокурора міста Луцька в інтересах держави та територіальної громади міста Луцька до Луцької міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку, державної реєстрації та повернення земельної ділянки залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор міста Луцька просить скасувати цю ухвалу, та постановити нову про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з положень ст.45 ЦПК України, якою врегульовано умови та підстави представництва прокурором інтересів держави, та дійшов правильного висновку про недодержання при зверненні до суду цих вимог.

Зокрема, статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" та частиною другою статті 45 ЦПК України передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом, тощо.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини другої статті 45 ЦПК України) згідно з ч.2 ст. 45 ЦПК України.

Звертаючись з даним позовом, прокурор м. Луцька не указав органу, який представляє державу у земельних правовідносинах.

Також, зазначаючи в позовній заяві про звернення до суду з позовом в інтересах держави та територіальної громади, не врахував, що правова природа держави як суб'єкта цивільних відносин обумовлена тим, що вона є особливим утворенням з власною правосуб'єктністю, що відрізняє такого суб'єкта від осіб (фізичних та юридичних) і територіальних громад.

Покликаючись на порушення інтересів держави при наданні у приватну власність ділянки із земель територіальної громади прокурор не звернув уваги на положення ст. 84 ЗК України, якою визначено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Виходячи з положень ч.1 ст. 83 цього Кодексу, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Таким чином, спірна ділянка до її приватизації перебувала у комунальній власності.

Тому, у даному випадку, у разі наявності доказів про порушення Закону при передачі земельної ділянки у приватну власність, можна стверджувати лише про порушення прав територіальної громади в цілому, або її окремих суб»єктів.

Звернення прокурора в інтересах територіальної громади м. Луцька суперечить вимогам ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно з якою інтереси територіальної громади міста Луцька представляє Луцька міська рада, що унеможливлює подання позову в інтересах територіальної громади до органу, який її представляє.

Доводи апеляційної скарги про відсутність органу, який представляє державу у спірних правовідносинах і якому надано самостійне право захисту інтересів держави, в тому числі і шляхом звернення з позовом до суду не ґрунтуються на положеннях глави 3 Земельного Кодексу та прийнятих відповідно до цих норм постанов Кабінету Міністрів України про визначення центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, яким на даний час згідно з Указом Президента України від 08.04.2011 № 445/2011) є Державне агенство земельних ресурсів України.

Наведене спростовує доводи прокурора про наявність у нього права звернутися з позовом в інтересах названих ним суб»єктів цивільних правовідносин як самостійному позивачу.

За таких обставин суд вірно застосував положення ч.4 ст. 207 ЦПК України та залишив позов без розгляду.

Доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора міста Луцька відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 14 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: