Справа № 201/8099/15-ц
Провадження №2/201/2367/2015р.
У Х В А Л А

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

02 вересня 2015р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 201/8099/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми позики,

ВСТАНОВИЛА:

20.05.2015р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми позики.

Одночасно, позивачкою було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на рухоме, нерухоме майно відповідачок в розмірі суми позову, в т.ч., яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Набережна ПеремогиАДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 та за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська, буд. 30, що належить ОСОБА_3

Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 02.09.2015р.

Ознайомившись із заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе в її задоволені відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із позову, спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок неналежного виконання відповідачами умов договору позики, який оформлений шляхом видачі розписки від 18.08.2011р. з подальшим укладенням 09.10.2013р. додаткової угоди № 1.

З наданої позивачкою до заяви про вжиття заходів забезпечення позову інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що відповідачці ОСОБА_2 на праві власності належала квартира № 57 в буд. 134 корп. 1 по вул. Набережній Перемоги в м. Дніпропетровську, яку на підставі договору дарування від 04.10.2006р. вона подарувала ОСОБА_4 (дата внесення запису про право власності 06.12.2006р.), тобто підстав для накладення арешту на дане нерухоме майно не має, оскільки воно не належить відповідачці ОСОБА_2 на праві власності.

Що стосується накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 та знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська буд. 30, то згідно даних вищевказаної інформації з реєстрів, домоволодіння зареєстроване в державному реєстрі іпотек та в реєстрі заборон відчуження, в якості забезпечення зобовязань ОСОБА_3 перед АКІБ «Укрсиббанк», а тому накладення арешту на цей обєкт нерухомості може порушити права банка, як іпотекодержателя.

Таким чином, враховуючи, що з наданих позивачкою до заяви про вжиття заходів забезпечення позову документів, вбачається, що нерухоме майно, на яке вона просить накласти арешт, вважаючи, що воно належить на праві власності відповідачкам, відповідачкам або не належить, або є забезпеченням виконання інших (раніших за часом укладення) зобовязань, то відсутні підстави для задоволення заяви позивачки та вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що в розмірі суми позову, в т.ч., яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Набережна ПеремогиАДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 та за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Яснополянська, буд. 30, що належить ОСОБА_3

Що стосується накладення арешту на рухоме майно та інше нерухоме майно, що належить відповідачкам, то враховуючи, що перелік такого майна позивачкою не наведений, та вартість цього майна для визначення співмірності позовних вимог не можливо встановити, то вважаю за можливе в задоволені цієї частини вимог заяви також відмовити.

Відмовляючи в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову, також враховане, що обраний позивачкою вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, адже відповідно до 5.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Таким чином, враховуючи, що предметом позову не є нерухоме майно, на яке позивачка просить накласти арешт, а є стягнення заборгованості за договором позики, то накладення арешту на нерухоме майно може привести к порушенню прав відповідачі щодо користування належним їм на праві власності майном.

Таким чином, в задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

Розяснити ОСОБА_1, що вона не позбавлена права повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 201/8099/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Н.В.Ткаченко