Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3783/12-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О.Й.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Борисюка Р.М.,Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Федоренка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Управління Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області, ОСОБА_3, про захист прав власності та права користування земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 червня 2013 року, -

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути порушення земельного законодавства, що полягають, як вона вважає, у самовільному захваті частини належних їй на праві власності та оренди земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2), та зобов'язати відповідачку привести зазначені земельні ділянки до первісного стану.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 під час огородження своєї земельної ділянки самовільно зайняла частину її земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 27.06.2008 року та перебуває в оренді згідно з актом прийому-передачі об'єкта оренди від 27.06.2008 року, чим позбавила її права користуватися землею. Згоди на те щоб відповідачка користувалася її земельною ділянкою вона не давала.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 червня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На її думку, судом першої інстанції не враховано ту обставину, що доказом безпідставності встановлення паркану відповідачкою є відсутність у неї розробленого проекту відведення земельної ділянки, допущення інших порушень під час набуття права власності на спірну земельну ділянку. Вказала, що неодноразово заявляла клопотання про призначення по справі технічної експертизи, але суд залишив його без задоволення. Суд також залишив без уваги надану нею технічну документацію з кадастровою зйомкою, яка підтверджує збільшення розміру земельної ділянки відповідачки за рахунок її (позивача) ділянки.

Заслухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 набуто право власності на землю значно пізніше ніж ОСОБА_3, попереднім власником земельної ділянки, належної на даний час ОСОБА_2 Крім того, позивачкою не доведено обставин самовільного зайняття ОСОБА_2 належної їй земельної ділянки та не заявлялись вимоги про визнання державного акту на право власності на цю земельну ділянку незаконним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи наступне.

У відповідності до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав на земельну ділянку відбувається шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Таким чином, у даній справі предметом доказування є порушення прав на землю позивача, який має довести ці обставини належними та допустимим доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником та орендарем земельних ділянок за кадастровими номерами відповідно НОМЕР_1 та НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 (а.с. 14-21). Власником суміжної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 по АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 Право власності у останньої на земельну ділянку виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2011 року, укладеного між нею та ОСОБА_3 (а.с. 38-39), а у ОСОБА_3 - на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ним (а.с. 68-69).

З висновку земельно-технічної експертизи №224/13-14 від 13.11.2013 року (а.с. 229-269) вбачається, що фактична площа земельних ділянок сторін по справі не відповідає площі, зазначеній у державних актах та договорі оренди. Згідно відповідних документацій із землеустрою, земельні ділянки, які перебувають у власності та оренді сторін, взаємно перетинаються (мають спільну площу - площу, яка відображена у правовстановлюючих документах обох сторін по справі). Причина такої невідповідності є не зведення спільних меж вказаних земельних ділянок при розробці документацій із землеустрою на ці земельні ділянки, що призвело до часткового накладання площ земельних ділянок, які перебувають у власності та оренді сторін по справі. ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою більшою на 0,0265 га ніж визначено державним актом на право власності на землю (0,10 га), а у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею меншою ніж визначено державним актом (0,10 га) та договором оренди (0,1295 га) на 0,0368 га. Експерт вважає, що при оформленні земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, необхідно було врахувати межі земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_3, а в подальшому була відчужена ОСОБА_2, так як кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_2 був визначений та введений в систему Державного земельного кадастру раніше (у 2005 році) ніж кадастровий номер земельної ділянки, належної позивачці (у 2007 році).

Також, рішенням апеляційного суду Житомирської області від 29.04.2015 року з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи №263/14 від 03.03.2015 року при перегляді рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06.10.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, ОСОБА_1, Управління Держземагенства у Житомирському районі, третя особа - КП «Житомирський міський центр земельних відносин» про визнання недійсним та скасування рішення міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та договору оренди землі та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2, Управління Держземагенства у Житомирському районі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - КП «Житомирський міський центр земельних відносин», про визнання частково недійсними рішень Житомирської міської ради та державних актів про право постійного користування земельною ділянкою та право власності на земельну ділянку, встановлено, що під час виготовлення технічної документації на передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га і в оренду площею 0,1295 га, які розташовані по АДРЕСА_1, не було враховано межі земельної ділянки по АДРЕСА_2, так як кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_2 вже був визначений та введений в систему Державного земельного кадастру. Договір оренди від 27.06.2008 року укладений між позивачем та Житомирською міською радою строком на 5 років, рішень міської ради щодо продовження строку його дії не приймалося, повторно договір оренди не укладався.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 щодо відсутності розробленого проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Житомирі та допущення інших порушень під час набуття права власності на землю ОСОБА_2, висновки суду першої інстанції щодо не доведення обставин самовільного зайняття останньою належної апелянту земельної ділянки не спростовують та на правильність судового рішення не впливають.

Крім того, вищезазначеним рішенням апеляційного суду визнано незаконним рішення 15 сесії 5 скликання Житомирської міської ради від 05.09.2007 року № 368 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира» в частині передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га та в оренду ділянки площею 0,1295 га, які розташовані по АДРЕСА_1 та визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий на ім'я ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Доводи апелянта щодо наявності відхилень меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Житомирі, спростовуються встановленими вищевказаним судовим рішенням обставинами. У планах меж земельної ділянки державного акта серії НОМЕР_5 від 15.03.2005 року гр. ОСОБА_4 та державного акта серії НОМЕР_6 від 26.02.2008 року гр. ОСОБА_3 виявлені незначні відхилення (розбіжності) в лінійних промірах між точками по межах земельних ділянок, які, як зазначив експерт, не впливають на конфігурацію та площу земельних ділянок.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді: