Справа № 296/3289/13-ц
УХВАЛА

"20" травня 2015 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого-судді Бондарчука В.В.,

секретаря Воєвуцької І.В.,

розглянувши подання головного державного виконавця Корольовського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визначення розміру частки майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ звернувся до суду із поданням, вимоги якого уточнив (а.с.240-241), та в якому просив визначити частку боржника ОСОБА_1 в конкретному майні, право власності на яке зареєстровано за його дружиною, ОСОБА_2, та зазначає перелік цього майна, а також просить визначити розмір частки боржника ОСОБА_1 і в іншому майні та грошових коштах, які будуть встановлені судом під час розгляду подання, та які належать ОСОБА_2

В обгрунтування подання вказує, що на виконанні у відділі ДВС знаходяться виконавчі листи про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості на користь фізичних осіб в загальній сумі 1 613 839,00 грн. Вчиненими виконавчими діями з'ясовано, що боржник не має достатньо майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувачів. Державним виконавцем з'ясовано, що боржник перебуває в шлюбі, отже майно, яке придбане в період шлюбу, є спільною власністю подружжя.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та просив його задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення подання.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також заперечила проти задоволення з тих підстав, що майно, вказане у поданні, є особистою власністю ОСОБА_2, набуте нею особисто під час зайняття підприємницькою діяльністю, без участі у цьому боржника ОСОБА_1, а тому не може бути звернено стягнення на його частку. Вказує, що сам факт, перебування осіб у шлюбі не є достатньою підставою для виникнення права спільної сумісної власності на майно, зазначене у поданні.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились та не повідомили суд про поважність причин їх неявки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.379 ЦПК України, суд розглядає клопотання державного виконавця Корольовського відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визначення розміру частки майна боржника у відсутності сторін, оскільки будь яких доказів поважності причин неявки в судове засідання сторони не надали, клопотання перебуває на розгляді в суді протягом тривалого часу, що, в свою чергу, унеможливлює виконання державним виконавцем судових рішень.

Суд заслухав пояснення учасників судового процесу, дослідив матеріали та вважає подання таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 2-3728/09, виданий 27.10.2010 року Богунським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 70000,00 грн. боргу та судові витрати в сумі 730,00 грн., з них 700,00 грн. судовий збір та 30,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи; виконавчий лист № 2-4862/10, виданий 22.12.2010 року Корольовським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1500749 грн. отриманого авансу, 1700 грн. сплаченого судового збору і 120 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1502569 грн.; виконавчий лист № 2-1957/11, виданий 14.03.2012 року Богунським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 40000,00 грн. за договором позики, 420,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду справи (а.с. 60-62).

Згідно ч.6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

У керівних роз'ясненнях пункту 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зазначено, що частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності.

Таким чином, при вирішенні порушеного в поданні питання слід керуватись законодавством, яке регулює усі форми права власності, в тому числі і законодавством, яке регулює право власності подружжя.

З актового запису про шлюб № 1483 від 25.07.1987 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають в шлюбі з 25.07.1987 року.

Оскільки вказані особи перебувають в шлюбі з 1987 року, то суд застосовує як положення Кодексу про шлюб та сім'ю (далі КпШС) УРСР так і Сімейного кодексу (далі СК) України.

Статтею 22 КпШС УРСР визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. У статті 24 КпШС УРСР законодавець вказував на те, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Згідно ч.1 ст. 28 КпШС УРСР у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

У відповідності до ч.1 ст.31 КпШС УРСР за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути звернено лише на його роздільне майно і на частку в спільній сумісній власності подружжя, яка належала б йому при поділі цього майна.

Згідно ст.ст.60,70 СК України ( від 01.01.2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Заперечуючи проти задоволення подання, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказує, що майно, зазначене в поданні, є особистою власністю останньої, отримане нею внаслідок підприємницької діяльності, тобто ОСОБА_1 не брав участі в набутті цього майна. Однак, вказані обставини не можуть бути прийняті судом, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Зокрема, суду не надано ні свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_2 як суб»єкта підприємницької діяльності, ні доказів придбання вказаного в поданні майна як фізичною особою підприємцем, клопотань про витребовування таких доказів ні боржником, ні ОСОБА_2, ні їх представником не заявлялося. Натомість в матеріалах справи наявні докази, подані державним виконавцем, які вказують на те, що майно, зазначене у поданні, зареєстровано на фізичну особу ОСОБА_2 (а.с.242, 244, 245-246), рахунки відкриті в банках та інших фінансових установах також на фізичну особу (а.с. 247).

Крім того, суду не надано доказів про існування підстав відступлення від рівності часток у спільному сумісному майні подружжя, а тому суд приходить до висновку, що майно, нажите подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 25.07.1987 року по теперішній час, є їх спільною сумісною власністю, частки подружжя ОСОБА_2 визнаються рівними, тобто частка боржника ОСОБА_1 у майні, нажитому подружжям за вказаний період, становить його 1/2 частину.

Дослідивши матеріали справи, суд задовольняє подання частково, оскільки вимога про визначення розміру частки боржника ОСОБА_1 і в іншому майні та грошових коштах, які будуть встановлені судом під час розгляду подання, та які належать ОСОБА_2, не підлягає задоволенню з тих підстав, що визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, можливе при зазначенні конкретного майна, що підлягає виділу і стягненню. Таким чином суд визначає частку боржника ОСОБА_1 у майні, право власності на яке набуте ним разом з його дружиною ОСОБА_2 за період шлюбу, із конкретно вказаного державним виконавцем майна.

Керуючись ст.ст.8, 11, 30, 60, 210, 379 ЦПК України, ст.52 Закону України "Про виконавче провадження, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити частково.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_1) у майні, право власності на яке набуте разом з його дружиною ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, і.п.н. НОМЕР_2) за період шлюбу, тобто з 25.07.1987 року по дату постановлення цієї ухвали, становить 1/2 (одна друга) частина від всього цього майна, а саме:

- автомобіль ВАЗ 2109 (1991), чорний, № двигуна 1, №кузова 0896128, д.н.з. А2639ІО;

- автомобіль ГАЗ 2705 (2003), синій, № двигуна 40630А33102403, №кузова 407, д.н.з. 80086ВВ;

- автомобіль MAZDA 3 (2007), червоний, № двигуна Z6541569, №кузова JMZBK12Z58159610, д.н.з. НОМЕР_3;

- будинок №7 по провулку 1-й Транзитному в м.Житомирі;

- земельна ділянка по провулку 1-й Транзитному, 7 в м.Житомирі площею 0,0605 га.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і.п.н. НОМЕР_1) у коштах, що знаходяться на рахунках, які відкриті на ім»я його дружини ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, і.п.н. НОМЕР_2) становить 1/2 (одна друга) частину від усіх цих коштів, що знаходяться на наступних рахунках:

- код фінансової установи:311744, назва фінансової установи: Житомир. РУ ОСОБА_6 «ПриватБанк» м.Житомир, номер рахунку 0762, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:311818, назва фінансової установи: Ф. ОСОБА_6 «Надра» Житом.РУ у м.Житомирі, номер рахунку 8001, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:331489, назва фінансової установи: ПАТ «Полтава-банк», номер рахунку 260069490, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:371223, назва фінансової установи: ОСОБА_7 віддфлення ВАТ Ощад м.Житомир, номер рахунку 3, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:300272, назва фінансової установи: ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» м.Житомир, номер рахунку 401, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:300272, назва фінансової установи: ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» м.Житомир, номер рахунку 401, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:300788, назва фінансової установи: АТ «БАНК «ТАВРИКА» м.Житомир, номер рахунку 45, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:303741, назва фінансової установи: Філія ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК», м. Луцьк, номер рахунку 3, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:311528, назва фінансової установи: ЖОД АТ «ОСОБА_8 Аваль» м.Житомир, номер рахунку НОМЕР_4, код валюти рахунку 980;

- код фінансової установи:311603, назва фінансової установи: Філія ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» у м.Житомир, номер рахунку НОМЕР_5, код валюти рахунку 980;

Решту вимог залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В. В. Бондарчук

З оригіналом згідно. Суддя: