Справа № 614/996/15-ц
2/614/287/15
Категорія 45

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И
(повний текст судового рішення виготовлено 12.10.2015 року )

08.10.2015 року Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвій С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , 3 особа: Борівський районний сектор головного управління міграційної служби України в Харківській області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання та зняття з реєстраційного обліку в квартирі

В С Т А Н О В И В :

29.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 з 29.02.1990 року. Від спільного шлюбу мають трьох дітей, з яких одна дитина є неповнолітньою - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 30.04.2013 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_7 було розірвано.

За час шлюбу вони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.08.2006 року, зазначена вище квартира була зареєстрована у приватну спільну часткову власність за позивачкою, її колишнім чоловіком і нашими дітьми з частками по 1/5 відповідно.

Після розірвання шлюбу її колишній чоловік ОСОБА_8 добровільно виселився з їхньої спільної квартири і на даний час проживає в Донецькій області.

Заочним рішенням Борівського районного суду Харківської області від 12.06.2014 року колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_9 було визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням на 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що явилося підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Згідно вищевказаного рішення суду, 05 серпня 2014 року Борівським PC Головного управління міграційної служби України в Харківській області колишній чоловік позивачки ОСОБА_5 був знятий з реєстрації місця проживання.

Після цього позивачка частково погасила заборгованість по усім комунальним платежам за квартиру.

На теперішній час у квартирі зареєстрований відповідач - син позивачки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 2012 року не проживає за місцем реєстрації, а проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Факт відсутності відповідача ОСОБА_10 у квартирі протягом шести місяців підтверджується наступними доказами :

актом обстеження квартири АДРЕСА_1 від 31 серпня 2015 року; копіями моїх пояснень військовому комісару з приводу місця перебування відповідача, який є призовником;

копією пояснення працівника військомату про відсутність відповідача по місцю реєстрації проживання;

копією розписки про отримання позивачкою із військомату повістки для відповідача.

Тому обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення відповідач з 2012 року не виконує, в оплаті комунальних платежів за квартиру участі не приймає.

У жовтні 2015 року наступить новий опалюваний сезон, в якому значно зросли тарифи на воду, газ, тепло, електроенергію на оплату квартири. Тому позивачка хвилюється, щоб знову не наростити борги по комунальним платежам за квартиру.

Вона є інвалідом 3 групи внаслідок трудового каліцтва, отримує пенсію у розмірі 949,00 грн.і не в змозі буде сама оплачувати комунальні платежі за квартиру в цьому опалювальному сезоні. Тому звернулася до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку з їхньої квартири. Відповідач відповів, що він не проти того, щоб знятися з реєстрації по місцю проживання, але він на теперішній час проживає на тимчасово окупуваній території Донецької області у зоні АТО, і тому через воєнні дії не в змозі приїхати в смт. Борова для зняття з реєстраційного обліку. Крім того, відповідач не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку у судовому порядку, про що надав письмову заяву від 17.09.2015 року.

Позивачка звернулася до Борівського PC Головного управління міграційної служби в Харківській області за роз`ясненням, чи зможе вона зняти відповідача з реєстраційного обліку без нього по нотаріально завіреній довіреності. У міграційній службі їй пояснили, що нотаріуси у Донецькій і Луганській областях позбавлені права нотаріально посвідчувати будь-які документи, у тому числі і довіреності, а без довіреності вона сама не зможе зняти відповідача з реєстрації по місцю проживання. Також працівники міграційної служби рекомендували їй звернутися до суду з позовною заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку у судовому порядку.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтвердила вищевикладене та підтримала позовні вимоги, вказавши на обставини, викладені вище.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову про зняття його з реєстрації та розгляд справи без його участі (а.с.9).

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на вимоги ст.71 Житлового кодексу України згідно якої «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців», та на ст.72 Житлового кодексу України згідно якої «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Однак вказані норми ЖК України не можуть бути застосовані, оскільки відповідач ОСОБА_10 являється власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , а не членом сім`ї наймача державного чи громадського житлового фонду (а.с11-12).

Відповідно до ст.150 ЖК України «Громадяни, які мають в приватній власності квартиру (будинок), користуються ним для власного мешкання…мають право розпоряджатися цією власністю за своїм бажанням».

Згідно ст.155 ЖК України, власник не може бути позбавлений права користування квартирою (будинком), яка знаходиться в приватній власності.

В силу ст. 317. ЦК України « Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна».

Відповідно ст. 356 ЦК України « Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади».

Згідно ст. 358 ЦК України «Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно».

Таким чином зазначені вище вимоги Закону вказують на неможливість позбавлення чи обмеження співвласника квартири права вільного володіння і користування своїм майном шляхом задоволення позовних вимог. Позивач не позбавлена права звернутись з відповідними заявами до управління житлово комунального господарства про поділ особових рахунків по оплаті комунальних послуг, чи до суду за стягненням з відповідача частини витрат.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.03 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи…остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням)…».

Згідно ст.11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі».

Відповідно до п.1.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затвердженого Наказом МВС України 22.11.2012 №1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421 реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

У зв`язку з наведеним у суду немає підстав для винесення рішення лише про зняття відповідача з реєстраційного обліку без визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням , оскільки це компетенція управління, відділу (сектору) Державної міграційної служби України.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Таким чином всупереч встановленого ст.ст.10, 60 ЦПК України обов`язку доказування та надання доказів, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання та зняття з реєстраційного обліку в квартирі.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,209, 212,214-215,218 ЦПК України , на підставі ст.ст. 316-319, 356,358,361,365 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у зв`язку з переїздом на інше постійне місце проживання та зняття з реєстраційного обліку в квартирі- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Гуляєва Г. М.