Справа № 381/6304/15 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л.М.
Провадження № 22-ц/780/4403/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 03.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 12.11.2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір завдатку про передачу суми у розмірі 10000,00 грн. для придбання в подальшому двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Згідно підписаного договору позивач зобов'язалася здійснити оплату у розмірі 735960,00 грн. ( з урахуванням завдатку) до 22.11.2014 року, а також укласти у нотаріальній конторі попередній та/або основний договір купівлі продажу квартири. Однак, у визначений договором строк 22.11.2014 року, попередній договір купівлі-продажу квартири, так і не було укладено, оскільки на визначену дату у позивачки не було достатньої кількості грошей для придбання квартири. З метою досудового врегулювання спору 25.11.2014 року позивачем було направлено на адресу ОСОБА_3 лист претензію з проханням повернути кошти так, як ні попередній ні основний договір купівлі-продажу не були укладені. 04.12.2014 року відповідач повідомив листом, що завдаток поверненню непідлягає відповідно до ч.1 ст. 571 ЦК України. У зв'язку з цим та з урахуванням заяви про зміну предмета позову просила суд стягнути з відповідача аванс у розмірі 10000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 200,00 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги шляхом стягнення на її користь з відповідача аванс у розмірі 10000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 200,00 грн. та сплачений судовий збір, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, не відповідність обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд залишив поза увагою те, що між сторонами не було укладено договору, а тому сплачені платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі в якому вони надавались.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що договори купівлі-продажу сторони не укладали, а тому одержані ОСОБА_3 від ОСОБА_2 грошові кошти, як попередня оплата в рахунок суми за основним договорам, поверненню не підлягають.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 12.11.2014 року між ОСОБА_2 (покупцем) та ОСОБА_3(продавцем) було укладено договір завдатку (а.с.5) про передачу суми в 10000,00 грн. для придбання в подальшому двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно підписаного сторонами договору завдатку, позивачка (покупець) зобов'язувалась здійснити оплату у розмірі 735 960 гривень (з урахуванням завдатку) до 22.11.2014 року, а також укласти в нотаріальній конторі основний договір купівлі-продажу квартири, де були б зазначені основні умови та зобов'язання і права сторін.

У визначений договором строк 22.11.2014 року договір купівлі-продажу квартири, так і не було укладено, оскільки на визначену дату у позивачки (покупця) не було достатньої кількості грошей для придбання квартири.

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу квартири.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, які б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договвір в майбутньому, передана ОСОБА_2 відповідачу грошова сума в розмірі 10000,00грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог про стягнення авансу за попереднім договором є помилковим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. за подання позову до суду першої інстанції та 121,80 грн. за подання апеляційної скарги та у зв'язку з відсутністю фінансового документу, який би підтверджував витрати позивача на правову допомогу, вимога позивача про стягнення судових витрати на правову допомогу в сумі 200,00грн. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_2) аванс у розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 365,40 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: