Справа №718/1607/15-ц Провадження №2/718/774/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31.08.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Мізюка В.М., при секретарі - Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Зазначає, що 20.08.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором маж банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи про що свідчить розписка про отримання повідомлення, яка наявна у матеріалах справи.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Для забезпечення належного виконання вищевказаного кредитного договору, 20.08.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, який забезпечує всі вимоги ВАТ АБ «Укргазбанк», які випливають з кредитного договору №36/017-ф-08 від 20.08.2008 року укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2. Предметом даного договору іпотеки є житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка розміром 0,2219 га на якій він знаходиться, що розташовані по вул. Центральній, 20, в с. Давидівці Кіцманського району Чернівецької області.
Згідно статуту ПАТ АБ «Укргазбанк», він є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступника АБ «Укргазбанк», створеного у вигляді ВАТ, правонаступника АБ «Укргазбанк», створеного у вигляді ЗАТ, який є правонаступником «Інтергазбанк», створеного у вигляді ЗАТ, який в свою чергу є правонаступником АБ «Хаджибейбанк», зареєстрованого Національним банком України 21.07.1993 року за №183, створеного згідно з рішенням установчих зборів на умовах установчого договору, укладеного 25.05.1993 року.
У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначає банківський кредит як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Ст. 526 ЦК України передбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а статтею 525 цього ж кодексу встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його не допускається.
З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше.
Крім того, пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей1050,1054 ЦКі виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Згідно ст. 589 ЦК України - «У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором».
Відповідно до ч. 2, 5 ст. 590 ЦК України - «Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави».
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї в включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Таким чином, враховуючи положенняст.589 ЦК Українита ч.1ст.33 Закону України «Про іпотеку», згідно яких у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також ураховуючи те, що відповідачем зобовязання за кредитним договором належним чином не виконуються, що призвело до утворення заборгованості, суд приходить до висновку, що позов банку обґрунтований та підлягає задоволенню.
При цьому, вирішуючи питання про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає за необхідне також зазначити наступне.
Так, 3 червня 2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року.
Відповідно до пункту 1 частини 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ізст. 4 Закону України "Про заставу"та/або предметом іпотеки згідно ізстаттею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови: що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.
При цьому мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобовязань позичальниками за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, а поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження.
Крім того, Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2015 року висловив свою позицію з приводу застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ( надалі Закон України «Про мораторій») та ця позиція у відповідності дост.360-7 ЦПК Україниє обовязковою для всіх судів України.
Зокрема, в постанові розяснено, що поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання ( п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України) що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.
Отже, мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільнення від його виконання. Відтак, встановленийЗаконом України «Про мораторій»мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати ( відчужувати без згоди власника).
Згідно з п.4 Закону України «Про мораторій»протягом дії цьогоЗакону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цьогоЗакону.
На підставі ст. ст. 2, 11, 14, 16, 514, 525, 526, 530, 543, 554, 611, 612, 1054, 1055 ЦК України, ст. 2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ЗУ «Про іпотеку», ЗУ ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»», керуючись ст. ст. 15, 30, 31, 40, 62, 75, 212, 213, 214, 215, 218, 224 - 233 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 243 гривні 60 копійок судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: