Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю позивачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на заочне рішення Рівненського міського суду від 5 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про повернення банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

8 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ „Надра про повернення 32 918, 89 євро (830 843, 06 грн.) банківського вкладу.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 5 травня 2015 року позов задоволено: всю суму банківського вкладу стягнуто з відповідача ПАТ КБ „Надра.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Рівненського міського суду від 9 липня 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення від 5 травня 2015 року залишено без задоволення.

В поданій апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що 19 листопада 2014 року ним із позивачкою було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 2069932 на три місяці на суму 32 321, 17 євро. Днем повернення депозиту було визначено 19 лютого 2015 року.

За період дії депозитного договору позивачці було нараховано 846, 10 євро відсотків, з яких відповідно до вимог чинного законодавства було утримано податок у розмірі 153, 50 євро. Кінцевий розмір відсотків після утримання з них податків та військового збору склав 692, 60 євро.

5 лютого 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ „КБ „Надра з 6 лютого 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, термін роботи якої в подальшому було продовжено до 5 червня 2015 року.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом.

Статтею 26 згаданого Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

12 травня 2015 року позивачка, яка мала у банку декілька рахунків в іноземній валюті, отримала готівкою через уповноважений банк максимально гарантовану суму вкладу у відповідному еквіваленті у національній валюті в розмірі 200 000 грн.

Станом на 28 травня 2015 року залишок коштів на її рахунках становив 28 002, 96 євро.

Зважаючи на отримання позивачкою максимально гарантованої законом суми вкладу в розмірі 200 000 грн., суд першої інстанції не вправі був стягувати з банку на її користь решту коштів.

Стягнувши з відповідача, який перебуває під управлінням тимчасової адміністрації, на користь позивачки всі належні їй кошти в іноземній валюті, місцевий суд порушив вимоги ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, залишок неповернутих коштів є кредиторською вимогою і ця вимога не підлягає задоволенню під час дії тимчасової адміністрації, а повинна бути предявлена та вирішена у позасудовому порядку під час проведення ліквідації банку.

Постановою правління НБУ № 356 віл 4 червня 2015 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 5 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку.

Окрім цього, суд незаконно поклав на банк судові витрати у справі.

Покликаючись на ці обставини, відповідач рішення місцевого суду вважав незаконним та необґрунтованим і просив апеляційний суд його скасувати й ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалене місцевим судом рішення скасуванню з ухваленням у справі апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ „Надра про повернення 32 918, 89 євро банківського вкладу, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2014 року між сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках Пакету послуг „ПУ „Перший, за № 2069932 строком на три місяці на суму 32 321, 17 євро. (а. с. 7).

З метою виконання цього договору відповідач відкрив позивачу депозитний рахунок № 2069932 та рахунок № 3509 для загального обліку сумарних зобовязань, а позивач вніс на депозитний рахунок шляхом перерахування з поточного рахунку № 81883679 кошти у розмірі 32 321, 17 євро, що підтверджується квитанцією № 4562 від 19 листопада 2014 року (а. с. 8).

Таким чином, відповідно до умов депозитного договору № 2069932 днем повернення депозиту було визначено 19 лютого 2015 року. У подальшому термін дії цього правочину не продовжувався.

5 лютого 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ „КБ „Надра з 6 лютого 2015 року, тобто ще до закінчення терміну дії депозитного договору позивачки № 2069932, було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, термін роботи якої в подальшому було продовжено до 5 червня 2015 року (а. с. 46-47).

Постановою правління НБУ № 356 від 4 червня 2015 року відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 5 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Надра» (а. с. 48-49).

Із заявою про повернення вкладу позивачка звернулася до відповідача 5 березня 2015 року, тобто вже після введення тимчасової адміністрації (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних із виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пункт 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону, який визначає, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів вкладників за договорами, строк яких закінчився, не поширюється на спірні правовідносини сторін, оскільки, як встановлено судом, строк дії депозитного договору позивачки закінчився вже після введення в банку тимчасової адміністрації. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно зі ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Проте при вирішенні спору суд зазначених вимог закону не дотримав.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 28 Закону визначено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).

Таким чином, позивачка, яка мала у ПАТ «Комерційний банк «Надра» декілька депозитних рахунків в іноземній валюті (а. с. 39-45, 70-73), відповідно до закону мала право на відшкодування за рахунок Фонду через банки-агенти вкладних коштів у гривнях у межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, тобто у сумі 200 000 грн.

Зазначені кошти ОСОБА_1, за твердженням відповідача та її власним визнанням, отримала 12 травня 2015 року.

Зважаючи на те, що відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; враховуючи, що строк дії депозитного договору позивачки на час початку процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації не закінчився, а із заявою про повернення вкладу ОСОБА_1 звернулася до відповідача та до суду у період дії тимчасової адміністрації, що унеможливлює виконання заявлених нею вимог про стягнення грошових коштів за договорами депозиту предявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до банку задоволенню не підлягають.

Крім того, зі справи видно, що сума вкладу позивачки перевищує 200 000 грн., а тому їй належало було звернутися із відповідною заявою про повернення вкладу до ФГВФО.

У тому випадку, якщо б дія тимчасової адміністрації була припинена, то тоді позивачка мала б право вирішити питання з банком про повернення належних їй депозитних коштів та здійснення інших виплат відповідно до умов укладених депозитних договорів.

У даній же справі позивачка як один із кредиторів ПАТ «Комерційний банк «Надра», який підлягає ліквідації, вправі у позасудовому порядку під час проведення ліквідації банку повернути собі суму депозитних коштів, що перевищує 200 000 грн., у порядку, що визначений розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З урахуванням викладеного рішення місцевого суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, через що підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 2, 16, 26, 28 , п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. 1074 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 5 травня 2015 року скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про повернення банківського вкладу відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: