У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 травня 2014 року, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 5 лютого 2013 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого відповідачу передано 70 000 грн, які він зобов'язався повернути до 30 жовтня 2013 року, що підтверджується розпискою.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 27 травня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 5 лютого 2013 року у розмірі 70 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 липня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції змінено та зменшено розмір стягнутого боргу до 67 200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до складеної відповідачем розписки він отримав у позику від позивача 70 000 грн до 31 жовтня 2013 року, які не повернув.

Перевіряючи законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, апеляційний суд врахував висновки судової почеркознавчої експертизи від 1 липня 2015 року, погодився із висновками суду першої інстанції про стягнення боргу за договором позики, але зменшив стягнуту судом суму, оскільки частину грошових коштів було повернуто боржником.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про безгрошовість розписки не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту ухвалених у справі судових рішень вбачається, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк