Справа №573/1309/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1945/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про стягнення грошей, набутих та збережених без достатньої правової підстави,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в Сумській області Білопільського району в смт. Жовтневе по вул. Леніна, 123, оціночною вартістю 104 348 грн., а також земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 2 500 кв. м., оціночною вартістю 25 750 грн. та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 136 кв. м., оціночною вартістю 1 290 грн., які знаходяться за вказаною адресою. Згідно розписки ОСОБА_5 від 26 травня 2015 року, остання у 2013 році надала у користування будинок, розташований в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області по вул. Леніна, 123. Із ОСОБА_3 було домовлено про продаж в подальшому вказаного будинку за 6 000 доларів США. Від продажу будинку ОСОБА_5 отримала гроші в сумі 3 950 доларів США. Решта коштів в сумі 2 050 доларів США нею не отримана. Відповідно до розписки ОСОБА_5 без зазначення дати вбачається, що ОСОБА_3 віддала їй аванс в сумі 360 доларів США за купівлю будинку, розташованого в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області по вул. Леніна, 123. На зворотній стороні вказаної розписки маються записи про сплату коштів у наступному порядку: в лютому 2013 року 360 у. о., в березні 2013 року - 1 000 у. о., в серпні 2013 року - 1 000 у. о., в грудні 2013 року - 400 у. о., у квітні 2014 року 1 000 у. о., в червні 2014 року - 200 у. о. Вказані суми грошових коштів були сплачені ОСОБА_5 як плату за придбання будинку. 27 травня 2015 року ОСОБА_3 надіслала ОСОБА_5 вимогу про повернення виплачених нею грошових коштів у сумі 3 950 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 83 510 грн. у звязку з недосягненням домовленості з приводу ціни будинку та минуванням потреби у його купівлі, а також, посилаючись на те, що укладений між ними правочин є нікчемним у звязку з недотриманням вимог закону про його нотаріальне посвідчення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Згідно ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 605 ЦК України, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Згідно ст. 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до ст. 607 ЦК України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції щодо непоширення ст. 1212 ЦК України на спірні правовідносини прямо суперечать положенням закону є безпідставними.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у звязку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Обєктивними умовами виникнення зобовязань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3)обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобовязання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобовязання). Набуття однією зі сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставними.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутні взагалі.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін та покази свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновки щодо набуття відповідачем майна за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству.

Таким чином, правовідносини сторін регулюються нормами зобовязального права, які застосовують до окремих видів угод, а не ст. 1212 ЦК України, на яку послався позивач як на підставу позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У звязку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: