АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Оніщука М.І.
при секретаріБасюк Ю.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року

у справі за позовом Яцьківської сільської ради Васильківського району Київської області до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9 про визнання недійсним заповіту,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року позов задоволено. /а.с. т. 2 а.с. 132-134/

Справа №761/13256/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/376/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення не взято до уваги наявність рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2014 р. в порядку ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Також не взято до уваги відсутність з боку позивача доказів щодо їх порушених прав фактом існування заповіту на ім'я ОСОБА_8, що встановлено рішеннями апеляційної та касаційної інстанції, оскільки Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області не є заінтересованою особою у справі. Крім того, не враховано судом першої інстанції, що заповіт спадкодавця на ім'я ОСОБА_12 ніколи не складався та є нікчемним, а тому не впливає на дійсність заповіту на ім'я ОСОБА_8, та не може слугувати підставою для звернення до суду позивачем, оскільки їх права в даному випадку не порушені. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2009 р. заповіт від 18.01.2006 р. на ОСОБА_12, визнаний недійсним в судовому порядку /т. 1 а.с. 60-61/

Згідно висновків почеркознавчої експертизи КНДІСЕ від 06.10.2006 р., 16.02.2007 р., 14.05.2009 р. /т. 1 а.с. 39-40, 41-43, 45-49/ підпис заповідача ОСОБА_13 на заповіті відповідача ОСОБА_8 від 16.01.2006 р. є підробленим, оскільки він виконаний не заповідачем, а іншою особою, з наслідуванням його підпису.

Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області звернулась до суду з позовом про визнання заповіту, складеного ОСОБА_13 на ім'я ОСОБА_8 09.08.2013 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2013 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 р. у задоволенні позову відмовлено з мотивів того, що Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області є неналежним позивачем у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2014 р. рішення судів скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 1254 ЦК України про те, що кожний новий заповіт скасовує попередній і недійсність останнього заповіту не відновлює чинність попереднього, крім випадків, встановлених ст.ст. 225, 231 ЦК України. Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, і за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Враховуючи скасування заповіту ОСОБА_12, та підроблений підпис заповідача ОСОБА_13 на заповіті відповідача ОСОБА_8, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заповіт ОСОБА_13 на ОСОБА_8 від 16.01.2006 р. підлягає визнанню недійсним у зв'язку з його нікчемністю.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, судом першої інстанції не встановлено, чи є Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області належним позивачем у вказаній справі, та відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України саме Яцьківської сільської ради Васильківського району Київської області є порушеним вказаним заповітом.

Скасовуючи рішення Шевченківського суду м. Києва від 16.10.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 р., Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09.04.2014 року, повернувши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив, зокрема, що суди дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні позову лише з підстав відсутності у позивача права вимоги та порушень його права складанням і посвідченням спірного заповіту. Крім того, не було встановлено останнє місце проживання спадкодавця, не залучено територіальну громаду Шевченківського району м. Києва, де знаходиться спадкове майно.

Відповідно до матеріалів справи, спадкова справа заведена Сьомою Київською державною нотаріальною конторою, за місцезнаходженням спадкового майна, після смерті ОСОБА_14, а саме квартири АДРЕСА_1 та його останнім місцем проживання, в Дніпровському районі м. Києва.

З заявами про прийняття спадщини до Сьомою Київської державної нотаріальної контори звернулись:

04.05.2006 р. - ОСОБА_8 / а.с. 3 т. 2/ з посиланням на заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_15 від 16.01.2006 р. і зареєстрований в реєстрі №5;

15.07.2006 р. - ОСОБА_9 / а.с. 3 зворот, т. 2/;

20.07.2006 р. - ОСОБА_16 / а.с. 4 зворот, т. 2/;

01.11.2006 р. - з заявою звернувся ОСОБА_12, з посиланням на заповіт від 18.01.2006 р., посвідчений Яцьківською сільською радою Васильківського району Київської області. / а.с. 8, 14 т. 2/

Місцем проживання померлого спадкодавця ОСОБА_13 на час його смерті була квартира АДРЕСА_1 / а.с.8-9, 10, т. 2/.

Відповідно до довідки, виданої Яцьківською сільською радою Васильківського району Київської області 13.09.2007 р. ОСОБА_13 близьких родичів в селі Яцьки не має. / а.с. 122 зворот, т. 2/.

Спадкове майно, щодо якого триває спір - це квартира АДРЕСА_1, була особистою власністю померлого ОСОБА_13 / а.с. 10 т. 2/

Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2006 року та 12.11.2010 року накладено арешт на майно померлого ОСОБА_13

Оригінал правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1, що належала померлому ОСОБА_13, відповідно до власноруч написаної заяви знаходиться у ОСОБА_8 / а.с. 100 т. 2/

Щодо спірного спадкового майна, то зокрема, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_12, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_16, Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області про визнання права власності на спірне спадкове майно було відмовлено. / т. 1 а.с. 174-175/

Залишаючи без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_12 та Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області про визнання недійсним заповіту, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23.07.2014 року, встановлено, що оскільки ОСОБА_9 не набула права на спадкування згідно зі ст. 1264 ЦК України як спадкодавець четвертої черги, а відтак не входить до заінтересованих осіб, які відповідно до вимог ст. 1257 ЦК України мають право на оскарження заповіту та подачу позову про визнання його недійсним. / т. 2. а.с. 145-149/

Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем її відкриття.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, позов про визнання заповіту недійсним може розглядатись за зверненням заінтересованої особи, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахування цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів,а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи, чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Розглядаючи позов по суті позовних вимог, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Яцьківська сільська рада Васильківського району Київської області, не є належним позивачем у вказаній справі, оскільки спірна спадщина після смерті ОСОБА_13 відумерлою не визнавалась, а в разі визнання її такою, спадкоємцем є відповідна територіальна громада.

Доводи представника Яцьківської сільської ради Васильківського району Київської області щодо права подачі позову, оскільки вони були стороною в інших справах, щодо спадкового майна померлого, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки в разі визнання спірної спадщини ОСОБА_13 відумерлою, спадкоємцем майна померлого є відповідна територіальна громада за місцем відкриття спадщини - Дніпровського району м. Києва.

Зважаючи на те, що після смерті ОСОБА_13, його спадщина відумерлою не визнавалась, відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, якою сільська рада в даному випадку не являється, тому суд першої інстанції прийшов до помилково висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року -скасувати, та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: