РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області

у складі:

головуючого судді Шатілової Л.Г.,

при секретарі Марчук К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказавши, що 26.08.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені через відсутність взаєморозуміння, та несхожість характерів, з листопада 2014 року проживають окремо. Спора про розподіл майна не мають, на примирення не згодна. Просить розірвати шлюб, неповнолітнього сина залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій наполягала на задоволені позовних вимог на підставах зазначених у позові та просила справу розглянути у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти сім'ю та спільно виховувати сина.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно статті 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 26.08.2008 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння та несхожість характерів, з листопада 2014 року проживають окремо.

Таким чином, за думкою суду вищезазначені обставини свідчать про розпад сімейних зв'язків, спір про розподіл майна відсутній, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Водночас позовні вимоги щодо залишення неповнолітнього сина проживати разом з позивачкою не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час проживає разом з матір'ю, тому по даним позовним вимогам відсутній спір про право.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 110-112 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 26.08.2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 713 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г.Шатілова