Справа №2-1601/07
Провадження №2зз/642/23/15
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31серпня 2015 року Ленінський районний суд м.Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова заяву директора ТОВ Спільного Українсько Італійського підприємства «Лінєа Пєскара» про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява директора ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара» з проханням скасувати арешт на належну ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара» нежитлову будівлю літ. «А-1», загальною площею 335,0 кв. м, що розташована за адресою: м. Харків, вул.. Довгалевського, 95, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2007 р. та виконаного Ленінським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції повідомленням №930 від 24 квітня 2007 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2007 року по цивільній справі №2-1601/07 за позовом ОСОБА_1 до СУІП «Лінєа Пєскара» ТОВ про стягнення боргу по зарплаті і частки в статутному капіталі товариства в порядку забезпечення позову було накладено арешт на будівлю №95 по вул.. Довгалевського в м. Харкові, яка належить на праві власності ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара». По цивільній справі було прийнято рішення, відповідно до якого позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з товариства на користь ОСОБА_1: 11466 гр. - вартість частки в статутному капіталі товариства; 2199,99 гр. - заборгованість по заробітній платі; 151,92 гр. - за невикористану відпустку; 145,46 гр. - компенсацію за несвоєчасну виплачену зарплату та 2000 гр. моральної шкоди. Гроші за рішенням суду ОСОБА_1 отримала. 13 листопада 2007 р. Ленінський районний суд м. Харкова виніс ухвалу про скасування ухвали від 12 квітня 2007 р. про забезпечення позовних вимог. Однак арешт з будівлі №95 по вул.. Довгалевського в м. Харкові знятий не був, а ухвалу суду виконати неможливо. До теперішнього часу арешт на вказане нерухоме майно зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна.

Враховуючи те, що на даний момент спір між сторонами вирішено, а судове рішення виконано, просить скасувати ухвалу про накладення арешту на зазначене майно, оскільки арешт нерухомого майна заважає господарській діяльності підприємства.

У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні викладеним у заяві обставинам.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних підстав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 р. у задоволенні аналогічної заяви директора СУІП «Лінєа-Пєскара» ТОВ було відмовлено.

Судом було встановлено, що справа №2-1601/07, під час розгляду якої винесені вказані заявником судові рішення, в суді відсутня.

З матеріалів справи Ленінського районного суду м. Харкова №2-1601/07, провадження №2-зз/642/23/15 вбачається, що 6 жовтня 2014 р. до суду надійшла заява ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара» з проханням відновити втрачене судове провадження по цивільній справі №2-1601/07 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лінєа Пєскара»» про стягнення заборгованості по заробітній платі та прийняти рішення про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 12.04.2007 р. про накладання арешту на нерухоме майно підприємства ( а. с. 9 10).

Ухвалою суду від 9 жовтня 2014 р. заяву про відновлення втраченого провадження визнано неподаною та повернуто заявнику у звязку з тим, що заявник по справі ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара» подав заяву про повернення заяви про відновлення втраченого судового провадження ( а. с. 18).

До цієї справи долучено не завірене належним чином рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 5 жовтня 2007 р., згідно якого ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ТОВ СУІП «ЛІНЄА ПЄСКАРА»» її долю в статутному фонді підприємства, яку вона внесла в сумі 11466 гр. при створенні підприємства, заборгованість по заробітній платі в сумі 7529 гр. 15 коп., а також моральну шкоду 50000 гр.. Рішенням суду позовні вимоги були задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки її долю в статутному фонді в розмірі 11466 гр., невиплачену заробітну плату в сумі 2199 гр. 29 коп., за невикористану відпустку кошти в сумі 151 гр. 92 коп., за затримку заробітної плати 145 гр. 46 коп., за моральну шкоду 2000 гр., судові витрати в сумі 646 гр., а всього 16608 гр. 67 коп.. В іншій частині позову було відмовлено ( а. с. 1 3).

До данної справи долучена завірена печаткою суду копія ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2007 р., якою скасована ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2007 р. про накладання заборони на продаж і відчуження іншим способом будівлі №95 по вул.. Довгалевського у м. Харкові, належної ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара».

Зазначена ухвала була надана заявником для виконання до Ленінського ВДВС ХМУЮ, який своєю постановою від 15.12.2014 р. у відкритті виконавчого провадження відмовив, посилаючись на те, що в ухвалі суду не визначено порядок примусового виконання рішення, а встановлено юридичний факт.

Постанова ВДВС та дії державного виконавця заявником оскаржена не була.

Згідно ст..154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

В ухвалі Ленінського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 р. зазначено про те, що ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову від 13 листопада 2007 р. підлягає виконанню у передбаченому законом порядку. Повторне винесення ухвали про скасування заходів забезпечення позову законом не передбачено. На підставі викладеного у задоволенні заяви директора ТОВ СУІП «Лінєа Пєскара» було відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Приймаючи до уваги, що ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 р. набрала законної сили наведені вище обставини не підлягають доказуванню, а вважаються встановленими так як це зазначено вище.

Таким чином судом встановлено, що ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2007 р. підлягає виконанню у передбаченому законом порядку і повторне винесення ухвали про скасування заходів забезпечення позову не потрібне, оскільки такі дії Законом не передбачені.

Той факт, що після винесення Ленінським районним судом м. Харкова ухвали від 24.03.2015 р. державний виконавець прийняв нову постанову про відмову в відкритті виконавчого провадження і зазначив конкретні недоліки ухвали від 13.11.2007 р., а саме не відповідність виконавчого документа положенням ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції, який набрав чинності в березні 2011 р., не впливає на висновок суду про непотрібність винесення повторної ухвали про скасування заходів забезпечення позову, про що просить заявник.

На підставі викладеного суд відмовляє заявникові у задоволенні його вимог згідно заяви від 11 серпня 2015 р..

Керуючись ст. 61 ч.3, 154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви директора СУІП «Лінєа-Пєскара» ТОВ про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні під час проголошення ухвали можуть оскаржити ухвалу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В. Лазарєв