АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/245/15 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи приватне мале підприємство "Ніколя", ОСОБА_3, ОСОБА_4, Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", треті особи приватне мале підприємство "Ніколя", ОСОБА_3, ОСОБА_4, Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

В обгрунтування вимог зазначає, що суд неповно з'ясував обставини справи, які мають значення для вирішення справи, а саме, при укладенні спірного іпотечного договору її мати надала в ПАТ "Райффайзен банк "Аваль" та нотаріусу свідоцтво про смерть батька та довідку з ЖЕКу про склад сім'ї, тому останнім було відомо, що вона не відмовлялась від отримання спадкового майна. Банк та нотаріус мали отримати від неї згоду на надання в іпотеку квартири. Оскільки виконавчий напис нотаріусом вчинено на спірну квартиру в цілому, а вона має право на частку у цій квартирі, порушено цілісність іпотеки .

У судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду відповідає вказаним нормам.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2003 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк «Аваль» та ПМП «Ніколя» було укладено кредитний договір № 010/02-01/332/03, за умовами якого відкрито відновлювальну кредитну лінію в розмірі 23 000 доларів США, зі сплатою 13 % річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010/02-01/332/03 від 03 жовтня 2003 року, між АППБ «Аваль» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки від 09 березня 2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу за №2305, згідно умов якого, було передано в іпотеку банку квартиру за АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість.

28 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було видано виконавчий напис за №7380, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру за АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 для погашення заборгованості перед Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» в сумі 50 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно 252 500 грн. 00 коп., а також стягнуто на користь Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» сплачене державне мито в сумі 1710 грн. 00 копійок. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса від 28 жовтня 2005 року перебуває на примусовому виконанні в другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції та даний час не виконаний.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 11 вересня 2008 року, ПМП «Ніколя» визнано банкрутом та ліквідовано з 11 вересня 2008 року. Вирішено вважати погашеними вимоги кредиторів, в тому числі і заборгованість перед ТОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 817 010 грн. 53 коп.

З витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30 жовтня 2009 року встановлено, що приватне мале підприємство «Ніколя» значиться станом на 30.10.2009 року в реєстрі, як припинено з 02 квітня 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2007 року та рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 квітня 2007 року задоволено позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто в солідарному порядку з ПМП «Ніколя», ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 575 944,52 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2010 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 12 вересня 2010 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_7

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2011 року виключено з акту опису і арешту майна та звільнено з-під арешту 1/4 частку квартири за АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1

14.07.2011 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки не порушено та нею не надано доказів на підтвердження незаконності дій приватного нотаріуса.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Відповідно до зазначеного Закону одним із виконавчих документів є виконавчий напис нотаріуса, який підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК України.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 282 Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, стягнення заборгованості проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 88 Закону «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно з п.284 Інструкції заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку про те, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат», «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Доводи апелянта про те, що у зв'язку з ліквідацією ПМП "Ніколя" відсутні правові підстави для звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості ПМП "Ніколя", колегія суддів не бере до уваги як безпідставні, оскільки виконавчий напис нотаріуса виданий 28 жовтня 2005 року, ще до ліквідації ПМП "Ніколя " 11 вересня 2011 року, і в даний час має місце стадія виконання виконавчого документа.

Доводи апелянта, що виконавчий напис не підлягає виконанню з тих підстав, що вона як співвласник 1/4 частки квартири не надавала згоди на передачу квартири в іпотеку, колегія суддів не бере до уваги як безпідставні.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2014 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 вересня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним іпотечного договору з тих підстав, що вона як співвласник іпотечного майна, згоди на укладення договору іпотеки не надавала.

Рішенням встановлено, що визнання за позивачкою ОСОБА_1 на підставі рішення суду в 2010 році права власності на 1/4 спірної квартири не може бути підставою для визнання недійсним договору іпотеки, який був укладений 09 березня 2004 року. При цьому, суди врахували, що на час укладення договору іпотеки від 09 березня 2004 року ОСОБА_4 була єдиним власником спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26 лютого 2004 року, і мала право розпоряджатися майном на свій розсуд.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі вищенаведеного, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі суд відхиляє, як безпідставні, такі, що не впливають на правильність судового рішення.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказами й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук