Справа № 349/1017/15-ц
Провадження № 2/349/368/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 серпня 2015 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Рибія М. Г.,

секретар Мартиновська І. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою в розмірі 3000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 23 липня 2013 року ОСОБА_2 під розписку позичив у нього 3000,00 грн. та зобовязався їх повернути до 01 листопада 2013 року, однак до тепер цього зобовязання не виконав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав викладених у ньому.

ОСОБА_2 надав суду суперечливі пояснення. Так, він визнав факт написання ним розписки, однак зазначив, що обставин її написання не памятає. Повернути борг ОСОБА_1 погодився, і водночас повідомив, що коштів у нього не позичав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Так, відповідно до розписки від 23 липня 2013 року (а. с. 5) ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 3000,00 грн. та зобовязався їх повернути до 01 листопада 2013 року. У вказаний термін ОСОБА_2 кошти не повернув.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, у справі встановлено факт укладення договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який ОСОБА_2 не виконав, що дає підстави для стягнення з нього суми боргу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважав на наступне.

Так, згідно з ст. 84 ЦПК України зазначено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави»(чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

На підтвердження складу та розміру витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 подав до суду договір про надання правової допомоги в цивільній справі від 31 серпня 2015 р., квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 2000,00 грн. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 11-13).

Зважаючи на те, що договір про надання правової допомоги в цивільній справі укладено між ОСОБА_1 та його адвокатом лише 31серпня 2015р., участь адвоката у судовому засіданні тривала не більше 15 хв., а доказів вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги, не подано,суд дійшов висновку про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 200,00 грн.

Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 208, 212-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, 3000,00 (три тисячі) грн. боргу за розпискою.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати на правову допомогу в розмірі 200,00 (двісті) грн., судовий збір в розмірі 243,60 (двісті сорок три) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Г. Рибій