Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7273/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В. О.
Категорія 34 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ НАСК «Оранта» або страхова компанія, або страховик) та ОСОБА_2 Остаточно просив на його користь стягнути: з ПАТ НАСК «Оранта» збитки, повязані з відновлювальним ремонтом автомобіля, у сумі 31 258,46 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 937,75 грн., три відсотки річних від простроченої суми - 195,29 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ - 948,38 грн.; з ОСОБА_2 - відшкодування втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля в сумі 6 439,91 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 21 жовтня 2013 року в м. Житомирі по вул. Київській, 77, з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем марки «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить йому. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», але страхове відшкодування йому не виплачено.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» грошові кошти в загальній сумі 27 857, 46 грн., з яких: збитки, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням 18% фізичного зносу, в сумі 26 414, 63 грн., пеня в сумі 435,65 грн., 3% річних в сумі 69,47 грн., інфляційні втрати в сумі 937,71 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ НАСК «Оранта» подало апеляційну скаргу. Просить рішення змінити та ухвалити нове, яким частково задовольнити позов до нього, а саме, стягнути матеріальний збиток у сумі 10 462,14 грн. та пеню у сумі 180,97 грн., у решті вимог - відмовити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що автомобіль марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, до моменту звернення позивача до суду був частково відновлений, але доказів вартості проведеного ремонту позивач не надав. Позивач вимагає відшкодування реальної вартості виконаних робіт, що розрахована автотоварознавчою експертизою станом на 23 лютого 2015 року, але автомобіль був відновлений раніше, а тому вартість ремонту є суттєво нижчою, зважаючи на ціни та курс долара на момент ДТП. Окрім того, норми спеціального закону та умови полісу не передбачають таких видів відповідальності як три проценти річних та інфляційні втрати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, тобто в частині задоволення позову до ПАТ НАСК «Оранта». За таких обставин, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить правових висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, тобто щодо відмови у задоволенні позову до ОСОБА_2

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 21 жовтня 2013 року в м. Житомирі по вул. Київській, 77, за участю автомобіля марки «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, сталася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13 листопада 2013 року у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4,124 КУпАП, визнано винною ОСОБА_2 (а.с.5). У матеріалах справи відсутні докази про оскарження постанови у встановленому законом порядку.

Відповідно до змісту ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Із змісту постанови суду у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем на території автостоянки та рухаючись заднім ходом, скоїла наїзд на автомобіль позивача, який стояв припаркованим.

Таким чином, саме з вини відповідача ОСОБА_2 автомобіль позивача пошкоджено, чим завдано останньому майнової шкоди.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ НАСК «Оранта». Як вбачається з копії полісу від 12 лютого 2013 року №АВ/9297057, строк його дії з 15 лютого 2013 року по 14 лютого 2014 року (а.с.43). Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн. Розмір франшизи 510 грн. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Шевролет», реєстраційний номер НОМЕР_1.

У пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам розяснено, що необхідною умовою виникнення обовязку страховика за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Позивач подав заяву про страхове відшкодування 14 січня 2014 року (а.с.59). Страхова компанія зареєструвала її під номером 14039, але страхове відшкодування (регламентну виплату) не виплатила.

Із висновку судової автотоварознавчої експертизи від 23 лютого 2015 року №16 вбачається, що реальна вартість виконання робіт, необхідних для відновлення автомобіля марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 23 лютого 2015 року складає 31 258,46 грн. (а.с.77, зворот). У даному висновку вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, обрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, що дорівнює нулю.

Відповідно до змісту ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивача й раніше потрапляв у ДТП. У звязку з цим, проводилася заміна запчастин та ремонтувався кузов (а.с.99-100).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року N 1335/5/1159), вартість складових, що підлягає заміні під час ремонту, повинна обчислюватися з застосуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, що дорівнює 18%, а не 0%.

Суд першої інстанції обґрунтовано застосував коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ на рівні 18%. Таким чином, вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на рівні 18%, становить 19 743,03 грн. (24 076,86 грн. (вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту х 18% (коефіцієнт фізичного зносу) = 4 333,83 грн. (сума коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ); 24 076,86 грн. 4 333,83 грн. = 19 743,03 грн.).

За таких обставин, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, який дорівнює 18%, що підлягають заміні під час ремонту, становить 26 924,63 грн. (3 275 грн. (вартість ремонтних робіт) + 3 906,60 грн. (вартість матеріалів) + 19 743,03 грн.(вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що дорівнює 18%) = 26 924,63 грн.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з страховика на користь позивача майнову шкоду, повязану з відновлювальним ремонтом автомобіля марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, у сумі 26 414,63 грн. (26 924,63 грн. (вартість робіт, що необхідна для відновлення автомобіля станом на 23 лютого 2015 року) 510 грн. (Франшиза) = 26 414,63 грн.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що автомобіль марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, після ДТП, що сталася 21 жовтня 2013 року, та до моменту звернення позивача до суду був частково відновлений не підтверджуються належними та допустимими доказами.

За змістом ст.ст.10,11,60,212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір збитків, що належить відшкодувати позивачу, необхідно визначати на момент виконання позивачем робіт по ремонту автомобіля, тобто станом на 01 листопада 2013 року, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки відсутні належні та допустимі докази ремонту автомобіля марки «Нісан», реєстраційний номер НОМЕР_2, після 21 жовтня 2013 року, а тому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, суд першої інстанції законно визначив відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи (абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України).

Позивач має право на отримання регламентної виплати, але не отримав страхового відшкодування з вини страховика.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Суд першої інстанції обґрунтовано обрахував пеню, виходячи з регламентної виплати у сумі 26 414,63 грн., визначеної на момент розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що норми спеціального закону та умови полісу не передбачають таких видів відповідальності як три проценти річних та інфляційні втрати не суперечать висновкам суду першої інстанції.

Відповідно до змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 червня 2012 року (справа №6-49 цс 12), зобовязання страховика про виплату страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватися наслідки, передбачені нормою ч.2 ст.625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Страховий випадок настав. Зобовязання страховика зводилися до виплати позивачу страхової виплати у сумі 26 414, 63 грн. Він свої зобовязання не виконав. Зобовязання є грошовим. Оскільки страховик прострочив виконання грошового зобовязання, то він не звільняється від одночасної відповідальності, передбаченою ч.2 ст.625 ЦК України, хоча Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умови полісу не передбачають таких видів відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції законно стягнув із страховика інфляційні втрати та три проценти річних.

Решта доводів апеляційної скарги також не спростовує висновків суду першої інстанції та, з огляду на викладене вище, додаткового правового обґрунтування не потребує.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду в оскарженій частині, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

В оскарженій частині рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: