АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/8794/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Супрун Г.Б.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги мотивував тим, що 28.04.2011 року в м. Києві на перехресті вул. Харківське шосе та вул. Привокзальна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: «Mazda 6», н.з. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, та «Daewoo Lanos», н.з. НОМЕР_2.

Внаслідок ДТП автомобіль «Daewoo Lanos» отримав механічні пошкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди між відповідачем та позивачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.07.2010 року №ВС/9890226, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі страхового акту позивачем було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 5 939,03 грн.

Відповідач не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку в строки, передбачені ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відповідно до ст. 38 цього Закону позивач має право подати регресний позов до страхувальника.

15.04.2015 року відповідачу було направлено лист №1УСГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, однак зазначена сума ним не сплачена.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5939,03 грн та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що згідно ст. 38 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право звернутись з регресним позовом як до водія, так і страхувальника.

Окрім того, законодавством не встановлений обов'язок у разі неповідомлення про настання страхового випадку в триденний термін звертатися чітко до винної особи-водія чи до страхувальника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживанням 8.06.2015 року, 24.07 2015 року, 19.08.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Судом встановлено, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/9890226 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Українська страхова група», забезпечений транспортний засіб - «Mazda-6», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, на одного потерпілого становить 51000 грн, за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 25000 грн, франшиза - 510,00 грн (а. с. 9).

28.04.2011 року на перехресті вул. Харківське шосе та вул. Привокзальна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Mazda-6», реєстраційний номер НОМЕР_1, завдав механічні пошкодження транспортному засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

30.11.2012 року Дарницьким районним судом м. Києва ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. «в» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 3 159,63 грн витрат на лікування та 2550,00 грн моральної шкоди (а.с. 10-15).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що особою, відповідальною за завдані збитки, є водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_3, а не володілець ОСОБА_2

Проте з таким висновком суду не можливо погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, п. 38.1.1 до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, п. ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Законодавцем надано право страховику обирати відповідальну особу, тобто, в даному випадку ПрАТ «СК «Українська страхова група» має право подати регресний позов або до страхувальника ОСОБА_2, або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_3

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до страхового акту №ДКЦВ-7966 від 11 березня 2014 року розмір страхового відшкодування становить 5709,63 грн (а.с. 17).

Як вбачається з платіжного доручення №5799 від 11 березня 2014 ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в сумі 5709,63 грн (а.с.20).

У ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент скоєння ДТП) зазначено, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані, зокрема, п. 33.1.2. вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомити страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально

З страхового акту №ДКЦВ-7966 від 11 березня 2014 року вбачається, що датою повідомлення про випадок є 07 березня 2014 року, дата настання страхового випадку - 28 квітня 2011 року, а підставою для визначення розміру збитку - постанова Апеляційного суду м. Києва, справа №22-ц/796/13331/2013.

Таким чином, на відповідача ОСОБА_2, як на страхувальника, та водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_3, був покладений обов'язок повідомити ПрАТ «СК «Українська страхова група» про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 не повідомили позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що відповідач не повідомив страховика про страховий випадок, тому в ПрАТ «СК «Українська страхова група», яке здійснило страхове відшкодування, виникає право вимоги до відповідача в розмірі 5709,63 грн на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судового збору в розмірі 229,40 грн, сплаченого на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2014 року, з огляду на таке.

У ч. 1 ст. 1191 ЦК України вказано, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Як вбачається з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року, розмір страхового відшкодування становить 5709,63 грн.

Даним рішенням з позивача також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Зазначена сума сплачена на рахунок Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, що стверджується платіжним дорученням №7348 від 21 березня 2014 року (а.с. 21).

Судовий збір у розмірі 229,40 не є страховим відшкодуванням, а тому не може бути стягнутий з відповідача в порядку регресу.

З урахуванням наведеного вище та відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 5709,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: