Справа № 464/9756/13-ц
пр.№ 2/464/193/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борачка М.В.

при секретарі Гаврилишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача збитки та моральну шкоду за договором позики від 23 серпня 2013 року в сумі 50000 грн. та судові витрати.

В подальшому позивач змінив предмет позову та просить стягнути з відповідача частину основного боргу згідно з п.2 Договору позики від 23 серпня 2013 року в сумі 50000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі договору позики від 23 серпня 2011 року відповідач ОСОБА_2 отримала в позику грошові кошти в сумі 100000 грн. та зобов'язалась їх повернути до 15 вересня 2011 року. Відповідач порушила договірні зобов'язання та у встановлений договором строк не повернула дані кошти. Відповідно до п.5 договору позики сторони домовились, що у випадку коли відповідач не поверне дану суму до 15.09.2011 року включно, вона зобов'язується оплатити позивачу штраф - збитки і моральну шкоду, завдані простроченням виконання зобов'язання в розмірі 50% від суми позики. Оскільки відповідач повернула позивачу 100000 грн. несвоєчасно, то позивачем на підставі ст.534 ЦК України в першу чергу зараховано 50000 грн. в рахунок погашення неустойки (штрафу за прострочення виконання зобов'язання) та в другу чергу 50000грн. в рахунок погашення основного боргу, а тому на даний момент заборгованість відповідача перед позивачем становить 50000 грн. - частина основного боргу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснила, що договором було встановлено строк повернення коштів до 15 вересня 2011 року, однак відповідач повернула такі в червні 2013 року. Тому на підставі п.2 договору та ст.534 ЦК України позивачем було зараховано частину коштів в розмірі 50000грн. в рахунок погашення штрафу та частину коштів в сумі 50000грн. в рахунок погашення частини основного боргу. Відтак, заборгованість відповідач перед позивачем становить 50000 грн. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що відповідач повернула позичені кошти 13.10.2011 року. Відповідно до п.5 договору позики сторони домовились, що у випадку коли відповідач не поверне дану суму до 15.09.2011 року включно, вона зобов'язується оплатити позивачу штраф - збитки і моральну шкоду, завдані простроченням виконання зобов'язання в розмірі 50% від суми позики. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.12.2014 року по цивільній справі №464/4322/14ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року, п.5 вказаного договору позики визнано недійсним. Відтак, оскільки відповідачем повністю повернуто суму боргу в розмірі 100000 грн., то вважає позов безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

На підставі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 23.08.2011 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І., реєстраційний №1719, згідно якого остання отримала грошові кошти у розмірі 100000 грн.

Згідно з п.2 договору позики, ОСОБА_2 зобов'язувалася повернути ОСОБА_1 в строк до 15.09.2011 року включно позику в сумі 100000 грн.

Згідно з п.5 договору позики, сторони домовились, що у випадку коли відповідач не поверне дану суму до 15.09.2011 року включно, вона зобов'язується оплатити позивачу збитки і моральну шкоду, завдані простроченням виконання зобов'язання в розмірі 50% від суми позики.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2013 року по цивільній справі №464/6153/13ц задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про тлумачення змісту положення вищевказаного договору позики, здійснено тлумачення п.5 договору позики від 23 серпня 2011 року, вказавши, що пунктом п'ятим даного договору передбачено неустойку, якою забезпечено виконання зобов'язання за договором позики.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем повернуто позивачу грошові кошти в розмірі 100000 грн.

У відповідності до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Проте, твердження представника позивача про те, що на підставі п.2 договору та ст.534 ЦК України позивачем було зараховано частину коштів в розмірі 50000 грн. в рахунок погашення штрафу та частину коштів в сумі 50000 грн. в рахунок погашення частини основного боргу, суперечать матеріалам справи. Так, як вбачається з позовної заяви (а.с.3-5) представник позивача не заперечував факт повернення відповідачем позики в розмірі 100000 грн. та звернувся з позовом предметом якого було стягнення 50000 грн. не суми позики, а збитків та моральної шкоди, а в заяві про зміну підстав позову (а.с.23-24) представник позивача зазначає про несвоєчасне повернення відповідачем саме суми основного боргу. Крім цього, як вбачається з рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про тлумачення змісту положення договору позики (а.с.37-38), представник ОСОБА_1 заперечував проти тлумачення змісту договору посилаючись на те, що сторони при його укладенні визначили розмір збитків та моральної шкоди, а не неустойку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки після повернення грошових коштів, представник позивача заперечував, що п.5 договору позики передбачено неустойку, якою забезпечено виконання зобов'язання за договором позики, то відповідно і на момент передачі таких коштів позивач не міг зарахувати 50000 грн. в рахунок погашення штрафу (неустойки).

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08.12.2014 року по цивільній справі №464/4322/14ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року, визнано недійсним п.5 договору позики від 23 серпня 2011 року на підставі якого позивач мав право стягнути з відповідача неустойку.

Враховуючи вищенаведені обставини та той факт, що відповідачем повернуто позивачу кошти в сумі 100000 грн., підстави для стягнення з відповідача 50000 грн. (частини основного боргу) відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статями 534, 1046 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Борачок М.В.