АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7346/2015 головуючий у 1-й інстанції: Тітов М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Шахової О.В.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 29 січня 1999 року по 18 грудня 2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову зазначала, що оскільки після розірвання шлюбу відповідач відмовився брати участь у вихованні дитини та оплачувати необхідні витрати для виховання та розвитку сина, то починаючи з 17 лютого 2013 року вона направляла відповідачу листи з проханням сплатити аліменти на дитину та інші необхідні витрати шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок. Проте, відповідач до сьогодні відмовляється від сплати аліменти, а також брати участь у вихованні дитини та надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2013 року і досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 8 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів за період з 17 лютого 2013 року по 25 січня 2015 року скасувати і постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявні в матеріалах справи докази, а саме листи позивача до відповідача від 17 лютого 2013 року; 4 березня 2013 року; 26 липня 2013 року та 8 серпня 2014 року з вимогами щодо надання грошових коштів на утримання дитини, які свідчать про те, що позивач вживала всіх можливих заходів для отримання від відповідача аліментів, але відповідач ухилився від цього обов'язку.

В іншій частині рішення сторонами не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29січня 1999 року по 18 грудня 2012 року, від якого мають сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на утримані матері, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів сторони не можуть.

ОСОБА_1 працює на посаді лікаря-стоматолога-терапевта в ТОВ "Остеон-Дентіс"; сума доходу за період з вересня 2014 року по січень 2015 склала 5350 грн. 00 коп. (а. с. 9).

За правилами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та обґрунтовано стягнув з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, визначаючи період стягнення аліментів з відповідача з 26 січня 2015 року, тобто з дня пред'явлення даного позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачем не подано до суду доказів на підтвердження того, що вона вжила заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а він ухилявся відїх сплати, а тому підстав для стягнення аліментів за минулий час немає.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводине відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.О. Невідома

О.В. Шахова