Унікальний номер справи 333/1993/15-ц
Номер провадження 2/333/2112/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 26 серпня 2015 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., при секретарі Славній А.Ю., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката Коваля П.Ю., відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У цій квартирі зареєстровано відповідача ОСОБА_3, з яким позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі. Відповідач з 1999 р. у спірній квартирі не мешкає, разом із сім'єю мешкав в квартирі АДРЕСА_2, яку залишив у червні 2014 р. В цей час спірна квартира здавалась під найом. В січні 2015 р. шлюб з відповідачем в судовому порядку розірвано, але він залишається бути зареєстрованим в спірній квартирі. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника квартири, в зв'язку з чим вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судовому засідання підтвердила позовні вимоги та їх обґрунтування, в судовому засідання пояснила, що з 18 серпня 1989 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, жила з ним в квартирі, що винаймали. У жовтні 1994 р. померла її знайома, яка залишила їй в спадок заповітом спірну квартиру. З 1995 р. вона з відповідачем, а потім разом із сином, мешкали у цій квартирі, де були й зареєстровані. У 1999 р. вона успадкувала квартиру АДРЕСА_2, куди з сім'єю перейшли жити. При цьому відповідач та їх син ОСОБА_4 залишились бути зареєстрованими в спірній квартирі, а вона зареєструвалась в квартирі по вул. Олімпійській. Квартиру по вул. Космічній вона здавала під найом. В червні 2014 р. відповідач залишив сім'ю, перейшов жити в квартиру батьків по вул. Ситова. В січні 2015 р. шлюб з відповідачем в судовому порядку розірвано, але він залишається бути зареєстрованим в спірній квартирі.

Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 належать позивачеві. З 1994 р. до 1999 р. вони мешкали разом в квартирі по вул. Космічній, потім перейшли жити в квартиру по вул. Олімпійській. При цьому він залишився бути зареєстрованим в спірній квартирі, фактично в ній не мешкав з 1999 р. З позивачем фактично не мешкає з листопада 2014 р., в січні 2015 р. шлюб вони розірвали в судовому порядку. Позов не визнає, оскільки вважає, що право користування спірною квартирою не втратив.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 квітня 1999 р., позивач є власником квартири АДРЕСА_1. (а.с. 9)

У вказаній квартирі, крім сина позивача, зареєстровано також відповідача ОСОБА_3, з яким позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 12) Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2015 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 5-6)

В судовому засіданні встановлено, що з 1999 р. відповідач у спірній квартирі не проживає, мешкав разом із сім'єю по АДРЕСА_2

Вказаний висновок суду ґрунтується на поясненнях сторін, а також свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту також є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для встановлення особистого сервітуту (права користування відповідачем чужим майном - квартирою позивача) було перебування його у зареєстрованому шлюбі з власником квартири, внаслідок чого відповідач був членом сім'є власника майна. Вказана підстава на цей час перестала існувати в зв'язку з розірванням сторонами шлюбу, тому позивач вправі вимагати припинення сервітуту в судовому порядку.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає власнику квартири у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

При цьому суд приймає уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 в м. Запоріжжі.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.А.Фунжий