У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

4 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення сум індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», в якому посилався на те, що він працював на підприємстві з 26 грудня 2003 року по 22 травня 2008 року, проте при нарахуванні та виплаті йому заробітної плати підприємство не проводило передбачену законом її індексацію. Посилаючись на наведене, а також на ст. 117 КЗпП України, просив стягнути невиплачену суму заборгованості з індексації заробітної плати та суму компенсації втрати частини заробітної плати, яка нараховується при втраті частини доходів населення у зв'язку з порушенням строків виплати, а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 1 березня 2003 року по 22 травня 2008 року відповідно до розрахунків відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь ОСОБА_3 індексацію заробітної плати з компенсацією заборгованості за період з 26 грудня 2003 року по 22 травня 2008 року в розмірі 1 043,66 грн з утриманням передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витарт.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 2 червня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволені позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позовні вимоги в цій частині задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 2 квітня 2014 року по 20 серпня 2014 року в сумі 3 017,20 грн без урахування податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають вирахуванню із заробітної плати. Рішення суду першої інстанції змінено в частині періоду стягнення суми індексації заробітної плати з компенсацією.

Стягнуто індексацію заробітної плати за період з 26 грудня 2003 року по липень 2006 року в сумі 1 043,66 грн без урахування передбачених законом податків та інших обов'язкових платежів.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про повне задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що за період з грудня 2003 року по травень 2008 року при перевищенні порогу інфляції заробітна плата позивача не індексувалась, і, погодившись із розрахунком відповідача, стягнув 1 043,66 грн індексації заробітної плати з компенсацією втрати її частини. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про розрахунок при звільненні.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості з індексації та компенсації заробітної плати. Разом з тим, апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, дійшов висновку про те, що період, за який має бути стягнута заборгованість з індексації, необхідно визначити з 26 грудня 2003 року по липень 2006 року, а суму - згідно з розрахунками відповідача. Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 2 квітня 2014 року по день ухвалення рішення - по 20 серпня 2014 року, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати позивача в розмірі 31,76 грн.

Проте висновки апеляційного суду є передчасними.

Відповідно до статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (норма статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

До структури заробітної плати, визначеної у статті 2 Закону України «Про оплату праці», входять: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством (частина 2 статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Таким чином, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 «Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ ««Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з 26 грудня 2003 року по грудень 2006 року.

За розрахунком ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», сума індексації, що підлягає сплаті за період з 2003 року по 2006 рік, складає 516,21 грн та компенсація за несвоєчасну сплату - 527,45 грн.

Позивач звернувся з позовом, який обґрунтовував порушенням його права на індексацію заробітної плати.

При розгляді справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доказом заборгованості з індексації заробітної плати є довідка підприємства. Разом з тим не встановив, чи є вказаний розрахунок доказом заборгованості ПАТ ««Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» перед позивачем з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843649/ed_2014_07_31/pravo1/T128200.html?pravo=1> (далі - Закон) об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці.

Водночас індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, що також передбачено у ст. 2 Закону.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843661/ed_2014_07_31/pravo1/T128200.html?pravo=1> у разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд апеляційної інстанції не перевірив, чи відповідає розмір заробітної плати позивача встановленому прожитковому мінімуму за певний період, не надав оцінки доводам відповідача щодо попереджувального підняття розміру заробітної плати та виплати компенсації від знецінення доходів працівника.

Крім того, апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте таких позовних вимог заявлено не було, і, крім того, дійшов передчасного висновку щодо періоду, за який необхідно нараховувати середній заробіток, вважаючи його початком день звернення позивача до суду 2 квітня 2014 року, а закінченням - дату ухвалення рішення апеляційним судом, тобто 20 серпня 2014 року.

Такий висновок апеляційного суду зроблений без урахування вимог статей 116 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_745/ed_2014_10_26/pravo1/KD0001.html?pravo=1>, 117 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_748/ed_2014_10_26/pravo1/KD0001.html?pravo=1> та в порушення статей 212 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 215 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1990/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 303 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, оскільки суд належним чином не перевірив та не надав юридичної оцінки уточненій довідці ПАТ «МК «Азовсталь» про індексацію заробітної плати позивача та компенсацію за затримку її виплати, не перевірив правильність нарахування вказаних у ній сум.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення унеможливили встановлення фактичних обставин і призвели до неправильного вирішення справи, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко Д.О.Остапчук