Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1896/14-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 47 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи без самостійних вимог: КП «Житомирський міський центр земельних відносин» Житомирської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю,-

встановив:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який 02.10.2014 року уточнив. Просив скасувати рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 653 від 14.12.1995 року в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,0360 га. АДРЕСА_1,; визнати недійсним державний акт від 22.01.1996 року на право приватної власності на вказану земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3, на підставі оспорюваного рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що він та ОСОБА_3 є співвласниками будинку за адресою: м.Житомир, вул.Дитячої Комуни, 6 і спільно користуються прилеглою до будинку земельною ділянкою. Проте остання без його згоди приватизувала частину спірної земельної ділянки.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати, ухваливши нове про задоволення його позовних вимог. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а зібраним у справі доказам суд не дав належної оцінки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 є власниками окремих квартир в будинку по АДРЕСА_1 з 1993 року (а.с.147-153).

У фактичному користуванні мешканців будинку перебуває 1162 кв.м. землі (а.с.96).

22 січня 1996 року на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради № 53 від 14 грудня 1995 року ОСОБА_3 виданий Державний акт на право приватної власності на землю. За змістом Акта, відповідачка набула право на 0,0360 га. землі для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 (а.с.6).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що достатніх підстав для задоволення позову не було, зважаючи на наступне.

Виходячи із загальних засад судочинства судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК).

Тобто, в даному випадку, позивач мав довести, що оспорюваними ним рішенням та Державним Актом порушенні його права.

Разом з тим, сам позивач не надав будь-яких доказів про надання йому у встановленому законом порядку земельної ділянки біля будинку. Тобто, він не довів свого узаконеного права на спірну землю.

Крім того, він визнав, що між співвласниками будинку склався певний фактичний порядок користування спільною земельною ділянкою, який оформлений ними лише у квітні 2009 року шляхом укладення відповідної угоди.(а.с.33-34). Свій підпис на угоді позивач не оспорює. Крім того, не заперечував і ту обставину, що межі його ділянки внаслідок видачі оспорюваного Державного акта не порушені та не змінилися. Більше того, по межі ділянки ним встановлений паркан. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про порушення його прав, позивач не зазначив.

За наведених обставин, суд правильно вважав, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачами. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Характер спірних правовідносин судом першої інстанції визначений правильно. Обставини справи судом з'ясовані повно та всебічно. Зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: