Справа № 399/1375/14-ц
Провадження № 2/399/64/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.15 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Бондаренка Г. К., за участю секретаря судових засідань Скочко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_3 гривневий еквівалент 997 819, 20 доларів США по комерційному курсу продажу на момент повернення, що станом на 19.12.2014р. дорівнює 16 503 929 грн.,56 коп., посилаючись на те, що він протягом кількох попередніх років систематично надав відповідачу позики в різних сумах. Відповідач частково повертав позики і позичав знову на розвиток своєї підприємницької діяльності, пов'язаної з сільськогосподарським виробництвом.

28.12.2013 року сторони звірили свої взаєморозрахунки і вийшло, що в результаті відповідач ОСОБА_3 заборгував позивачу ОСОБА_2 суму в розмірі гривневого еквіваленту 890 910, 00 доларів США по комерційному курсу продажу на момент звірки.

На підтвердження свого загального боргу в сумі гривневого еквіваленту 890 910, 00 доларів США по комерційному курсу продажу на момент звірки відповідач ОСОБА_3 видав позивачу ОСОБА_2 розписку від 28.12.2013 року із зазначенням загальної суми боргу та уклав з ним письмовий договір позики № 01/01 від 01.01.2014року.

Відповідач своїх зобов'язань за договором позики не виконав

Зазначеним вище договором позики передбачено (п.6.1. та п.6.2.), що при прострочені повернення позики (її частини) позичальник сплачує штраф в розмірі 10% від неповернутої суми позики, за один календарний місяць, та відсотки в розмірі 24% річних, виходячи з неповернутої суми за весь строк прострочки.

Враховуючи, що до моменту відкриття справи, а тим більш - до ухвалення рішення по справі сплив календарний місяць з моменту прострочення боргу, відповідач - ОСОБА_3 має сплатити позивачу - ОСОБА_2: штраф в сумі гривневого еквіваленту 89 091, 00 доларів США (890 910, 00 х 10% ) по комерційному курсу продажу на момент повернення, відсотки в сумі гривневого

-2-

еквіваленту 17 818,20 доларів США (890 910, 00 х 24%) /12 місяців) по комерційному курсу продажу на момент повернення.

Таким чином, відповідач має сплатити позивачу: борг за позикою в сумі гривневого еквіваленту 890 910, 00 доларів США по комерційному курсу продажу на момент повернення, штраф в сумі 89 091, 00 доларів США по комерційному курсу продажу на момент повернення, відсотки в сумі гривневого еквіваленту 17 818, 20 доларів США по комерційному курсу продажу на момент повернення, а всього гривневий еквівалент 997 819, 20 доларів США по комерційному курсу продажу на момент повернення, що станом на 19.12.2014р. становить 16 503 929,56 грн. (997 819, 20 х 16,54 грн).

В судових засіданнях позивач та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов підтримали, пославшись на обставини викладені у позові. Представник позивача ОСОБА_5 також пояснила, що зазначена у позові розписка відповідача була написана 28.12.2013 року. В цей же день відповідачем був підписаний договір позики від 01.01.2014 року. 28.12.2013 року відповідачу кошти , зазначені у розписці та договорі позики ( 7350000 грн.), не передавались. Позивач протягом кількох попередніх років систематично надав відповідачу позики в різних сумах. Звіркою взаєморозрахунків між сторонами, що відбулася 28.12.2013 року, було встановлено, що відповідач заборгував позивачу 7350000 грн. У зв'язку з тим, що відповідач визнавав зазначений борг, написав зазначену вище розписку та підписав зазначений вище договір позики всі акти звірок взаєморозрахунків між сторонами, раніше укладені договори позик, укладені між позивачем і відповідачем, були знищені. Під час написання зазначеної вище розписки та підписання договору позики будь-який тиск на відповідача не здійснювався, що підтверджується аудіо записом.

В судових засіданнях відповідач та його представник ОСОБА_6 позов не визнали і пояснили, що відповідач з 2001 року по 29.05.2014 року був засновником та директором сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Еліта Придніпровя» (далі СТОВ «Агрофірма «Еліта Придніпровя»).

Приватне підприємство «Трейд-М» ( далі - ПП«Трейд-М»), засновником та керівником якого є позивач у справі, закуповувало у СТОВ «Агрофірма «Еліта Придніпровя» зерно різних культур. Внаслідок неврожаю, що мав місце у 2012-2013 роках, СТОВ «Агрофірма «Еліта Придніпровя» заборгувало ПП«Трейд-М» близько 700000 грн. Однак позивач вважає цю заборгованість значно більшою - 7350000 грн. і, знаючи, що законним шляхом удавана заборгованість не буде погашена, вирішив будь-яким чином стягнути 7350000 грн. з нього, як з фізичної особи. Під час зустрічі з позивачем, яка відбулася 28.12.2013 року, він написав зазначену у позові розписку та підписав зазначений вище договір позики у зв'язку з тим, що на нього здійснювався психологічний тиск. Фактично грошей позивач йому в якості позики не передавав.

-3-

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 1046 ЦК України передбачено: «За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими признаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками».

Із позовної заяви, пояснень відповідача та представника позивача ОСОБА_5 видно, що позивач 28.12.2013 року або після зазначеної дати грошові кошти в сумі 7350000 гривень позивачу не передавав, тому договір позики, зазначений у позові, відповідно до ст. 1046 ЦК України є неукладеним, тобто таким, який не тягне за собою будь-яких прав та обов'язків для сторін у справі.

З огляду на викладене, суд прийшов висновку, що розписка відповідача від 28.12.2013 року також не може бути підтвердженням про укладання договору позики між позивачем та відповідачем.

Інші належні докази про отримання відповідачем від позивача позик, як вбачається з пояснення представника позивача ОСОБА_5, знищені.

Таким чином, позовні вимоги позивача є недоведеними та не підлягають задоволенню.

На підставі статтей 1046, 1047 ЦК України, керуючись статями 10,11,79,81,84,88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги дане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області Г.К. Бондаренко