У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В., Парінової І.К., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт» Будівельний Альянс», про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_4, про визнання права іпотеки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскільки ОСОБА_4 не виконує умови кредитного договору від 17 грудня 2007 року в результаті чого виникла заборгованість у загальній сумі 932820,63 дол. США та 9484278 грн 60 коп., просив звернути стягнення на предмет іпотеки від 17 грудня 2007 року укладеного з ОСОБА_3 на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4

У зустрічному позові ОСОБА_3 просив визнати припиненим право іпотеки на предмет договору від 17 грудня 2007 року та зняти заборону на відчуження цього об'єкту нерухомого майна, посилаючись на те, що основне зобов'язання, виконання якого було забезпечено іпотекою, припинено.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано припиненим право іпотеки щодо нерухомості - житлового будинку літ. «Б-2», шлакобетон, житловою площею 41,1 кв. м, загальною площею 69,2 кв. м з надвірними будівлями: вбиральня літ. «В» - дерево, літня кухня-сарай літ. «Е» - цегла, льох літ. «Ж» - цегла, гараж літ. «З» - цегла, огорожа № 1-4 змішана, замощення літ. «І» - асфальт, розташований по АДРЕСА_1, за договором іпотеки від 17 грудня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю. 17 грудня 2007 року за № 6304.

Знято заборону відчуження житлового будинку літ. «Б-2» - шлакобетон, житловою площею 41,1 кв. м, загальною площею 69,2 кв. м з надвірними будівлями: вбиральня літ. «В» - дерево, літня кухня-сарай літ. «Е» - цегла, льох літ. «Ж» - цегла, гараж літ. «З» - цегла, огорожа № 1-4 змішана, замощення літ. «І» - асфальт, розташований по АДРЕСА_1, за договором іпотеки від 17 грудня 2007 року та виключено запис про обтяження іпотекою вказаного майна з Державного реєстру іпотек. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити в повному обсязі, у зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з наявності підстав для припинення договору іпотеки та відповідно відсутності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано грошові кошти у розмірі 549 115 дол. США.

17 грудня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку житловий будинок літ. «Б-2» - шлакобетон, житловою площею 41,1 кв.м., загальною площею 69,2 кв. м, з надвірними будівлями: вбиральня літ. «В» - дерево, літня кухня-сарай літ. «Е» - цегла, льох літ. «Ж» - цегла, гараж літ. «З» - цегла, огорожа № 1-4 змішана, замощення літ. «І» - асфальт, розташований по АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 04 вересня 2014 року складала 932 820 доларів США та 9 484 278,60 грн.

Крім того, судами встановлено, що 09 січня 2006 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» було укладено договір про участь у будівництві № 21/к, відповідно до якого ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» мав побудувати та ввести в експлуатацію об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2, будівельною площею 450 кв.м., а ОСОБА_4 зобов'язався сплатити ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» грошову суму, яка в день укладення договору становила 3 535 000 грн., що еквівалентно 700 000 дол. США в строк до 25 грудня 2007 року.

17 грудня 2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7 та ТОВ «Моноліт «Будівельний Альянс» було укладено додаткову угоду до договору про участь у будівництві від 09 січня 2006 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» про розірвання договору участі у будівництві та заміни боржника у зобов'язанні, було розірвано договір про участь у будівництві № 21/к від 09.01.2006 року, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «Моноліт «будівельний альянс» та зобов'язано ТОВ «Моноліт «будівельний альянс» виконати умови Генеральної угоди про співробітництво від 05 серпня 2005 року шляхом погашення заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_7 та ТОВ «Моноліт» будівельний альянс».

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, суди виходили з того, що оскільки основне зобов'язання було припинене, то право на іпотеку відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» з цього часу також є припиненим.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

За змістом ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843669/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843670/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 604 - 609 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843675/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>, зокрема ст. 559 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843629/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_113/ed_2014_05_13/pravo1/T030898.html?pravo=1> визначено вичерпний перелік для припинення іпотеки, а саме: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_05_13/pravo1/T030898.html?pravo=1>; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі, якщо іпотекодавець не відновив її.

Виходячи з вищевказаних вимог діючого законодавства слід дійти висновку, що умовами здійснення новації є двостороння угода (домовленість) та дотримання форми такого правочину (новаційного договору).

Як вбачається з матеріалів справи сторони такої угоди не укладали.

Посилання судів на те, що внаслідок ухвалення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року відбулась новація, у зв'язку з чим договір іпотеки припинив свою дію відповідно до ч. 4 ст. 604 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки діючим законодавством не передбачено, що у разі якщо рішенням суду зобов'язано третю особу виконати договір замість позичальника, то за таких умов іпотека є припиненою.

Таким чином, судами було невірно застосовані положення ст. ст. 604, 651, 654 ЦК України та ст. ст. 1, 17 Закону України «Про іпотеку», внаслідок чого суди ухвалили рішення, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Cтупак