Справа № 498/1947/14
Провадження по справі №2/498/60/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року с.м.т. ОСОБА_1 області

Великомихайлівський районний суд Одеської області

у складі: головуючої судді - Ткачук О.Л.

при секретарі Козачінській Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Великомихайлівської держнотконтори, реєстраційної служби Великомихайлівського МУЮ в Одеській області про визнання договору дарування житлового будинку від 14.01.2014 року недійсним, визнання його обєктом права загальної спільної власності подружжя

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у грудні 2014 року звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати договір дарування житлового будинку від 14.01.2014 року недійсним, визнання його обєктом права загальної спільної власності подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з 02.09.1989 року по 15.01.2014 року у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який був власником будинку по вул. Ілліча, 25 в с.м.т. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області. На даний час власником вказаного будинку є відповідачка ОСОБА_4, згідно договору дарування житлового будинку від 14.01.2014 року. Вказує, що раніше даний будинок був не придатний для житла, у зв'язку з чим за період спільного життя з відповідачем ОСОБА_3, а саме з 2006 року по 2011 рік вони добудували будинок, господарчі будівлі, зробили внутрішній та зовнішній капітальний ремонт будинку, газифікували його та упорядковували присадибну ділянку. Вважає, що зазначені обставини є підставою для визнання за нею ОСОБА_2 та її колишнім чоловіком відповідачем ОСОБА_3 права на спільну власність на вказаний будинок. Тому просить визнати договір дарування житлового будинку по вул. Ілліча, 25 в с.м.т. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області від 14.01.2014 року недійсним, визнання його обєктом права загальної спільної власності подружжя.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила також суд стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4Д матеріальну шкоду в сумі 24000 грн. та моральну -6000 грн. посилаючись на обставини викладені в позові та уточненнях.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити ОСОБА_2 в позові в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити позивачці в задоволенні позову, посилаючись на обставини зазначені в наданих ним запереченні.

Великомихайлівська держнотконтора, реєстраційна служба Великомихайлівського МУЮ в Одеській області в судове засідання викликались належним чином, однак участі своїх представників не забезпечили.

Вислухавши учасників процесу і дослідивши надані сторонами докази судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що власником будинку №25 по вул. Ілліча в с.м.т. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області до реєстрації шлюбу був відповідач ОСОБА_3 на підставі договору дарування, укладеного 14.07.1989 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Договір посвідчений державним нотаріусом Великомихайлівської нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №246, право власності зареєстровано у Котовському міжміському бюро технічної інвентаризації Одеської області 26.07.1989 року в реєстровій книзі: 7, номер запису: 1378.

02 вересня 1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського райвиконкому Одеської області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, актовий запис №51.

Згідно наявної в матеріалах справи копії договору дарування житлового будинку від 14.01.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1-37, вбачається, що дарувальник ОСОБА_3 передав, а обдаровувана ОСОБА_4 безоплатно прийняла у власність житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №25 по вулиці Ілліча в с.м.т. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області, право власності на нерухоме майно, якої зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.01.2014 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна:16, номер запису про право власності:4248279.

Також судом встановлено, що 15 січня 2014 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 02.09.1989 року розірваний, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення Великомихайлівського районного суду від 15.01.2014 року. (справа №498/2471/13-ц; провадження по справі №2/498/81/14).

Згідно наданої КП «Великомихайлівське БТІ» інформації № 10/031 від 10.03.2015 року, остання поточна технічна інвентаризації по «Житловому будинку» за адресою: Одеська область с.м.т. ОСОБА_5 вул.Ілліча, 25 була проведена БТІ в 1984 році. На час укладення договору дарування в 2014 році вказаного житлового будинку, поточна технічна інвентаризація БТІ не проводилася, тому по цій адресі можуть існувати додаткові будівлі та споруди які були збудовані після 1984 року. Для встановлення наявного в чинний час нерухомого майна по вищевказаному житловому будинку необхідно провести поточну технічну інвентаризацію та виготовити технічний паспорт. Для проведення поточної технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту з наявним в чинний час нерухомим майном, необхідно власнику житлового будинку звернутися до БТІ з відповідним замовлення та забезпечити доступ працівника БТІ до житлового будинку. Інша особа може замовити ці послуги на підставі запиту суду.

Відповідно до ст. 24 КпШС України, що діяв на час виникнення правовідносин, майно, належне кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також отримане ним під час шлюбу внаслідок дарування або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Аналогічна норма передбачена у діючому СК України (п. 2 ч.1 ст. 57 ).

Так згідно ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 62 СК України передбачає перетворення за певних умов правового режиму майна, яке належало одному з подружжя, із об'єкта права особистої власності у обєкт права спільної сумісної власності. Підстави для цього є спільні грошові кошти і (або) трудові затрати дружини та чоловіка або затрати другого з подружжя.

Зі змісту цієї норми істотним збільшенням є такі грошові або трудові затрати які мають бути вагомими.

Для виникнення права спільної сумісної власності майна, належне одному із подружжя, має істотно збільшитися у свої вартості.

Тому для вирішення даного спору суду потрібно дослідити вартість збільшення об'єкту спору(житлового будинку), за рахунок кого та яких затрат відбулося збільшення.

Письмових доказів стосовно добудов до спірного житлового будинку, його вартості на момент вступу та розірвання шлюбу, позивачкою ОСОБА_2 не надано. А подані нею докази щодо проведення газифікації, проведення поточного ремонту, не свідчать про істотне збільшення вартості спірного житлового будинку.

Разом з цим визначаючи наявність або відсутність підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з приписів частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень.

Частиною 3 статті 60 цього Кодексу визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи з принципу диспозитивності, встановленого статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позивачка не надала належних та допустимих доказів щодо істотного збільшення в своїй цінності житлового будинку, тобто факту добудови, проведення капітального ремонту, обсягу та джерела фінансування таких робіт, тому їй в позовних вимогах про визнання житлового будинку обєктом права загальної спільної власності подружжя необхідно відмовити. Позовна вимога про визнання договору дарування житлового будинку недійсним є похідною від основної вимоги, внаслідок чого не може бути задоволена. Так само і не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки вони не засновані на законі.

Керуючись статтями 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Великомихайлівської держнотконтори, реєстраційної служби Великомихайлівського МУЮ в Одеській області про визнання договору дарування житлового будинку від 14.01.2014 року недійсним, визнання його обєктом права загальної спільної власності подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Суддя О.Л.Ткачук

Рішення набрало законної сили 12 травня 2015 року.

Суддя О.Л.Ткачук