У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення компенсації втрати доходів у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року позов ОСОБА_1 до ВАТ «РЗТА» задоволено.

Стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів у зв»язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 4695 грн 46 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 серпня 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду в частині обрахування суми компенсації втрати частини заробітної плати, ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» оскаржило його в апеляційному порядку. Наводить власний розрахунок, згідно якого загальна сума компенсації втрати частини грошових доходів за період з травня 2009 року по січень 2013 року з суми 7 382,00 гривень складає 1402,57 гривень, з квітня 2009 року по січень 2013 року з суми 3 801,18 гривень складає 756,43 гривні, з червня 2010 року по березень 2013 року з суми 24 645,78 гривень складає 2439,94 гривень. Загальна сума заборгованості становить 4598,94 гривень.

Стверджує, що з вказаних періодів розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів 2012 рік участь не приймає, так як визначений середній індекс інфляції за 2012 рік становить 99,8%, тобто менше 100 відсотків. Крім того, розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів обраховано за кожний рік окремо.

__________________________________________________________________________________ Справа № 569/1235/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_2

Провадження № 22-ц/787/1971/2015 Суддя-доповідач - ОСОБА_3

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове

рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем вимог закону про виплату заробітної плати у ВАТ «РЗТА» виникла відповідальність за порушення строків виплати заробітної плати, зобов»язання зі сплати компенсації втрати за час затримки виплати заробітної плати, у зв»язку з чим з врахуванням обставин справи стягнуто з ВАТ «РЗТА» на користь позивача зазначені суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на законі і фактичних обставинах справи.

Питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати регулюється ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (в редакції від 16 січня 2003 року) та Порядком № 159 (зі змінами і доповненнями від 9 серпня 2001 року, 31 березня 2003 року та 25 січня 2012 року).

Дія зазначених нормативних актів поширювалася на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовувалася у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до цих нормативних актів підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Матеріалами справи встановлено, що судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 23.01.2012 року № 1715/692/12 зобов»язано відповідача ВАТ «РЗТА» виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 35 828,96 гривень /а.с.3/.

Вказану заборгованість відповідач виплатив в лютому та в квітні 2013 року.

Дана обставина відповідачем не оспорюється, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 33 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції від 1 січня 2003 року), згідно з нормами ст. ст. 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101%. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

На підставі ч. 5 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", в разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1-1 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з 6 березня 2003 року (дати опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Крім того, за ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (1 січня 2001 року).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць /після отримання податків і обов»язкових платежів/ і приросту індексу споживчих цін /індексу інфляції/ у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, повно, всебічно та об'єктивно перевірив доводи сторін, надані ними докази, дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту порушення відповідачем законодавства в частині невиплати позивачеві індексації заробітної плати в сумі 797,11 гривень з квітня 2009 року по січень 2013 року з суми 3801,18 гривень; за період з 01 травня 2009 року по січень 2013 року з суми 7 382,00 гривень в розмірі 1468,28 гривень; за період з червня 2010 року по березень 2013 року з суми 24 645,78 гривень в розмірі 2430,07 гривень, що є підставою для стягнення з підприємства на користь позивача компенсації у зв'язку з порушенням строків її виплати, загальний розмір якої за період з квітня 2009 року по березень 2013 року складає 4695,46 гривень.

В рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В основу рішення суд обґрунтовано поклав розрахунок заборгованості з індексації та компенсації заробітної плати, наданий позивачем, оскільки в ньому наведені основні показники, з яких було обраховано коефіцієнт індексації, зокрема, вказівка базових місяців, з яких було обраховано суму індексації. При цьому з розрахунку позивача вбачається, що обчислення індексу споживчих цін для індексації доходів проводився наростаючим підсумком.

У відповідності з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір і що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прийнятий до уваги судом першої інстанції розрахунок індексації та компенсації у зв'язку з затримкою її виплати позивачем не спростований належними і допустимими доказами. В наданому відповідачем розрахунку сум індексації розрахунок індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу брався по кожному році окремо, а не наростаючим підсумком. В розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів безпідставно не включено 2012 рік, що не відповідає Додатку до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати /в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року № 430/ та прикладу обчислення суми компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу належить менша сума компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду відповідачем не надано, відсутні підстави вважати розрахунок заборгованості, наведений судом в рішенні, таким, що суперечить вимогам вищенаведених правових норм.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» - відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: М.П. Григоренко

ОСОБА_4