Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/939/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Савельєва О. В.
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

14.05.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2015 року задоволено позовОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення.

Суд виселив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, з будинку АДРЕСА_1 з подальшим зняттям з реєстрації місця проживання та вирішив питання про судові витрати.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Позивачка рішення суду не оскаржила.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, а також обгрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.10.2004 року ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.8-9). Реєстрацію зазначеного правочину вчинено 04.10.2004 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.10). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.11) та реєстраційного посвідчення (а.с.12) вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. Згідно з довідкою №82, виданою квартальним комітетом № 21 міста Знам'янка, ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою, до складу її сім'ї входить чоловік ОСОБА_3 (а.с.23). З будинкової книги вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в будинкуАДРЕСА_1 22.07.2009 (а.с.13-14).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 вселився в належний позивачці будинок у встановленому законом порядку як член сім'ї власника будинку, оскільки обставини, які б давали підстави стверджувати про наявність між сторонами іншої угоди щодо порядку користування ОСОБА_3 жилим приміщенням, під час розгляду справи не встановлені.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Встановлено, що на час розгляду справи судом першої інстанції сімейні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинені через тривале зловживання відповідачем спиртними напоями, вчинення ним в сім'ї сварок, висловлювання нецензурною лайкою на адресу позивачки та її дочки, приниження їх людської гідності.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 систематично порушував правила співжиття, що робить неможливим спільне проживання ОСОБА_2 з ним в одному будинку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право вимагати в судовому порядку виселити відповідача.

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У п.17 Постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами, внесеними Постановою від 25.12.1992 року № 13) Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка неодноразово зверталася до Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області із заявами про вчинення ОСОБА_3 сімейних сварок, за результатами розгляду яких прийняті висновки про відсутність ознак кримінальних правопорушень та наявність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності (а.с.15-22).

В судовому засіданні були досліджені матеріали адміністративних справ №3/389/1855/13 та №3/389/1606/14, з яких вбачається, що ОСОБА_3 04.11.2013 року та 23.09.2014 року Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області притягувався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП - вчинення насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, і на нього накладались адміністративні стягнення.

Згідно з характеристикою від 22.09.2014, виданою головною квартального комітету № 21 міста Знам'янка, яка долучена до матеріалів адміністративної справи №3/389/1606/14, ОСОБА_3 зловживає алкоголем, від сусідів надходили скарги про те, що він кривдить свою дружину ОСОБА_2 та падчерку ОСОБА_5 з її сином ОСОБА_6, може вночі вигнати їх з дому, вимкнути опалення та воду, ОСОБА_2 ховається у сусідів.

Згідно з характеристикою, виданою 03.10.2014 року тим же квартальним комітетом, на ОСОБА_3 раніше скарг не надходило, але тепер він ходить по вулиці у нетверезому стані, на дружину ОСОБА_2 часто піднімає руку, ніде не працює, робить нестерпним життя дочці ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та її сину ОСОБА_6, який ходить до школи, але не має можливості відпочивати, оскільки ОСОБА_3 може серед ночі всіх підняти і вони змушені сидіти на вулиці (а.с.24).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є сусідами сторін, пояснили, що ОСОБА_3 останнім часом неодноразово бачили у стані алкогольного сп'яніння, в такому стані він вчиняє в сім'ї сварки, висловлюється на адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, виганяє з будинку, на їх зауваження з приводу такої поведінки не реагує. Бачили синьці на обличчі ОСОБА_2, яка говорила їм, що це ОСОБА_3 завдає їй тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є дочкою позивачки, підтвердила факти вчинення ОСОБА_3 сімейних сварок, зловживання ним алкогольними напоями, висловлювання на її адресу та адресу матері образ та погроз, застосування як психологічного так і фізичного насильства до позивачки.

Згідно з повідомленням Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області № 31/1765 від 17.02.2015 року ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насилля в сім'ї за ст.173-2 УКпАП протягом 2013-2015 років. 04.11.2013 року йому було винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї.

Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем ОСОБА_3 систематично порушуються правила співжиття, що робить неможливим для інших осіб спільне проживання з ним в одному будинку, офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї, притягнення його судом до адміністративної відповідальності виявились безрезультатними, тому є передбачені ст.116 ЖК України підстави для виселення ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду. Зокрема, посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що він вселився в будинок як член сім'ї власника досліджувалися судом першої інстанції. Ця обставина відповідно до ст.157 ЖК України не є перешкодою для застосування до відповідача положень ст.116 ЖК України.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому передбачених законом підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді