АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/3978/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Волошин В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Кравець В.А., Семенюк Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернулась у лютому 2015 року.

Зазначала, що з червня 2012 року по грудень 2013 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. 01.12.2012 року у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_6, яка проживає разом з нею.

Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, вона вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Позивачка також зазначила, що відповідач є фізичною особою підприємцем, має мінливий дохід а тому просила суд стягнути з нього на її користь аліменти у твердій сумі в розмірі 2 000,00 грн. починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.02.2015 року та до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 з урахуванням індексації, яка проводиться відповідно до Закону.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового яким визначити розмір стягнення аліментів в розмірі 516,00 грн. щомісячно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона забов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народженя серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України закріплено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги частково та визначаючи розмір аліментів в сумі 1 000,00 грн., суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України.

Так, судом було враховано, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, від першого шлюбу з третьою особою, на користь якої з відповідача за рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 липня 2006 року стягуються аліменти у розмірі 200,00 грн. щомісячно.

Доказів погіршення стану здоров'я відповідачем не надано, він є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку.

Так, відповідно до статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач зазначав, що може сплачувати на утримання дитини суму не більше 516,00 грн., проте належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів до суду надано не було.

Доводи апелянта про занадто великий розмір аліментів не можуть братись до уваги, оскільки враховуючи економічний стан країни в цілому, а також пріоритет інтересів дитини, колегія суддів приходить до висновку, що менший розмір аліментів не зможе забезпечити нормального розвитку дитини.

Не вбачається порушення судом першої інстанції норм процесуального права і при залучення у справу в якості третьої особи ОСОБА_4

На підставі ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Твердження апелянта про те, що рішення про залучення у справу третіх осіб повинно оформлюватись окремим документом, не ґрунтується на вимогах ЦПК України.

Також необґрунтованими колегія суддів вважає і доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 122 ЦПК України щодо не направлення запиту до адресно-довідкової служби з метою встановлення місця реєстрації третьої особи ОСОБА_4, оскільки вимоги ч. 3 ст. 122 ЦПК України стосуються виключно відповідачів.

Таким чином, твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: