Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 лютого 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Гапоненко А. П. ,

при секретарі - Кричевська Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа - Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради служба приватизації державного житлового фонду, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, як частку в спільній сумісній власності , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1992 року по 20.12.2001 року, а у фактичних шлюбних відносинах до серпня місяця 2013 року. Перебуваючи у шлюбі в відповідачем він удочерив її дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем розірвали формально, а саме з метою укладення фіктивного шлюбу з його знайомим ОСОБА_4, який тяжко хворів, проживав у неприватизованій квартирі один. Позивач з дружиною розлучилися, ОСОБА_4 уклав з нею шлюб, зареєстрував її по місцю свого проживання в квартирі АДРЕСА_2. Позивач з відповідачкою продовжували проживати однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше належала позивачу і в якій він зареєстрований по даний час.

Стан здоров'я ОСОБА_4 був тяжкий та через п'ять місяців після оформлення шлюбу між ним та дружиною позивача, він помер, сторони поховали його за власні кошти та переїхали проживати до його квартири АДРЕСА_2 в якій зробили ремонт. Шлюбні стосунки між сторонами не припинялися, продовжували проживати однією сім'єю, вести спільне господарство, мали спільний бюджет, всі питання вирішували спільно.

Під час спільного проживання позивач подарував свою квартиру АДРЕСА_1, онуці відповідачки - ОСОБА_5, що підтверджується договором дарування квартири. До теперішнього часу позивач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, але продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_2. Іншого житла він не має. В серпні 2013 року відповідач познайомилася з гр. ОСОБА_6, а у вересні 2013 року вже зареєструвала з ним шлюб і переїхала проживати в інше місце.

У травні місяці 2014 року позивачу стало відомо, що відповідач самостійно приватизувала квартиру АДРЕСА_2, на своє ім'я, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 44930 від 07.08.2013 року.

Вважаючи вказану квартиру сумісною власністю подружжя позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу його та відповідача ОСОБА_2 з 2002 року по серпень 2013 року; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності № 44930 від 07 серпня 2013 року на квартиру АДРЕСА_2, видане на ім'я ОСОБА_7; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, як на частку в спільній сумісній власності.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення та її особиста розписка, до суду не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень щодо позову не надала, а тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність відповідача, заочно, про що не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, оглянувши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає до часткового задоволення по таким підставам.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.1992 року по 20.12.2001 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10,12).

Відповідач ОСОБА_7 22.01.2002 року уклала шлюб з гр. ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( а.с.13).

Як стверджує позивач і підтверджується довідкою адресного бюро ( а.с.25) відповідач після укладення зазначеного шлюбу з ОСОБА_4 зареєструвалась в квартирі АДРЕСА_2, яку приватизувала 07.08.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності № 44930 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 сторони стали проживати в спірній квартирі, робили ремонт, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, що підтвердили свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Сторони проживали однією сім'єю до серпня місяця 2013 року.

Статтею 74 СК України визначено право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Згідно цієї статті, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України - сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частинами 1,2 ст. 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Вказана норма закону набрала чинності з 1 січня 2004 року у зв'язку із введенням в дію Сімейного Кодексу України.

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, який набрав чинності з 1 вересня 2005 року, суд в окремому провадженні розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У даному випадку, оскільки існує спір про право, справу розглянуто в позовному провадженні.

Із матеріалів справи видно, що спір виник щодо квартири, право на проживання в якій виникло у відповідачки у 2002 році. Дана квартира не була придбана сторонами у встановленому законом порядку і сторони на той час не перебували у шлюбі.

Правовідносини виникли під час дії Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, який не регулював відносин між чоловіком та жінкою, що знаходились у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки сторони не перебували у шлюбі і правовідносини виникли під час дії КпШС УРСР, вирішуючи спір, суд виходить із доведеності сторони позивача в придбанні спірної квартири за спільні кошти або спільне отримання квартири у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Судом достовірно встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня місяця 2002 року по серпень місяць 2013 року. В решті позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів для вирішення справи, тому в їх задоволені слід відмовити.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в межах задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,21,74 СК України, ст. ст. 3,10, 11, 60, 209, 212, 224-226, 256,259, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати встановленим факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з липня місяця 2002 року по серпень місяць 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З текстом повного рішення суду сторони можуть ознайомитись в приміщені суду 02.03.2015 року.

Повний текст рішення виготовлений 02.03.2015 року.

Суддя А. П. Гапоненко