Справа № 308/7006/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., КОЖУХ О.А.

при секретарі МАРИНЕЦЬ Д.М.

за участю сторін розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 р. про залишення заяви без руху, -

в с т а н о в и л а :

15.06.2015 ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист прав споживача банківських послуг шляхом визнання дій неправомірними та припинення забезпечувального зобовязання.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2015 заяву ОСОБА_1 залишено без руху через невідповідність її вимогам процесуального закону щодо сплати судового збору та підсудності справи.

ОСОБА_1 оскаржила зазначену ухвалу судді як постановлену з порушенням норм процесуального права. Вказує, що звернулася до суду з позовом про захист прав споживача, тому звільнена від сплати судового збору за подання заяви, а з огляду на звернення до суду саме з таких підстав правила підсудності справи дотримані. Просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття в ній провадження та призначення до розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_1, яка скаргу підтримала, представника ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_2, яка вважає апеляцію необґрунтованою, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали позову, суд приходить до такого.

З наявних матеріалів убачається, що ОСОБА_1 просила: визнати дії ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо ненадання їй повідомлення (виписки з рахунку) про повне погашення кредиту за договором від 14.11.2007 № 2025 незаконними; визнати припиненим дію договору застави рухомого майна автомобіля НОМЕР_1, у звязку з виконанням позивачем кредитних зобовязань; зобовязати приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зняти обтяження цього рухомого майна та провести державну реєстрацію цієї дії (а.с. 1-6). Позивач посилався на порушення відповідачем його прав, що виникли з кредитного договору на споживчі цілі від 14.11.2007 № 2025, серед правових підстав позову та звільнення від сплати судового збору посилався на ст.ст. 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Залишаючи ухвалою від 17.06.2015 заяву без руху (а.с. 41), суддя суду першої інстанції вказав на порушення позивачем вимог ст. 119 ЦПК України, оскільки до заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Суддя також зазначив в ухвалі, що не може погодитись з посиланням позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки за змістом наявних у справі договорів такі були укладені між сторонами у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України, Законів України «Про банки і банківську діяльність» і «Про заставу», крім того, звернення позивача до суду в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» не відповідає вимогам ст. 109 ЦПК України.

За змістом ст.ст. 1-5, 8, ст. 10 ч. 4, ст.ст. 27, 31, ст. 208 ч. 2, ст.ст. 212, 213 ЦПК України, суд зобовязаний забезпечити учасникам процесу, зокрема позивачу, можливість здійснення процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків, дії, вимоги і процесуальні рішення суду (судді) повинні бути ясними і зрозумілими для учасника процесу, мають ґрунтуватися на процесуальному законі, сторона повинна мати можливість своєчасно і належно їх виконати.

Зажадавши сплати судового збору з позовної заяви, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позов предявлено з інших, ніж захист прав позивача, правових підстав. Однак, право обирати фактичні та правові підстави для предявлення позову належить позивачеві, а вказівка судді на предявлення позову з інших, ніж вказав позивач, правових підстав на стадії відкриття провадження в справі є передчасною та не ґрунтується на процесуальному законі, оскільки означає по суті оцінку підстав і доводів позову, його правової обґрунтованості, що на цій стадії процесу законом не передбачено. Таким чином, залишення заяви без руху з відповідних підстав необґрунтоване, а питання про розподіл судових витрат вирішується за результатами розгляду справи, в т.ч., з урахуванням правових підстав позову, що є обовязком суду (ст. 88, ст. 214 ч. 1 п. 6, ст. 215 ч. 1 п. 4 ЦПК України).

Понад те, суддя, залишивши заяву без руху внаслідок несплати судового збору і вважаючи таку сплату необхідною, не визначив з урахуванням характеру предявлених вимог розміру судового збору, який належало сплатити позивачу, що означає відсутність належного формулювання стосовно того, яким конкретно є недолік позовної заяви та, відповідно, в який спосіб його належить усунути. Це по суті перешкоджає належному виконанню позивачем ухвали з відповідними наслідками для руху заяви.

Посилання в ухвалі про залишення заяви без руху на порушення позивачем правил щодо підсудності справи (ст. 109 ЦПК України) безпідставне, оскільки не стосується предмету правового регулювання, визначеного ст.ст. 119, 120, ст. 121 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, і вирішується за правилами Глави 1 Розділу ІІІ ЦПК України, ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України.

Тож суддею порушено порядок вирішення питання щодо залишення заяви без руху, який випливає з положень ст.ст. 79, 119-121 ЦПК України, інших норм цього Кодексу, з норм Законів України «Про судовий збір» (ст. 5 ч. 1 п. 7), «Про захист прав споживачів» (ст. 22 ч. 3). Відтак, оскільки вирішення процесуальних питань, що випливають із факту предявлення позову, належать до компетенції суду першої інстанції (ст.ст. 107, 118, 121, 122 ЦПК України), апеляцію слід задовольнити частково, ухвалу на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України скасувати, питання щодо оплати заяви судовим збором передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2015 р. про залишення заяви без руху скасувати, питання щодо оплати заяви судовим збором передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді