У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту належності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині оскарження рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02 квітня 1993 року ОСОБА_1 належить 1/2 частина незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 Одеської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку, що розташований АДРЕСА_1, який вона заповідала ОСОБА_3 Факт належності ОСОБА_4 Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується дозволом № 194 від 20 квітня 1993 року на виконання робіт по будівництву двохквартирного двоповерхового житлового будинку, виданого головним архітектором міста. При будівництві житлового будинку була збільшена житлова площа квартири № 1 на 22,9 кв. м, загальну на 8,0 кв. м, збільшено житлову площу квартири № 2 на 22,3 кв. м, загальну на 6,9 кв. м; літ. «д» - підвал, розміром 2,54 х 8,80 м; літ. «д1» - підвал, розміром 1,6 х 8,95 м; літ. «д2» - оглядова яма, розміром 2,10 х 1,10 м; літ. «д3» - оглядова яма, розміром 1,85 х 1,30 м; літ. «д4» - тераса, розміром 6,0х1,2 + 1,7х2,21 + 2,70х1,56 м; літ. «Є» - сарай, розміром 2,76 х 1,55 м; літ. «д5» - підвал, розміром 4,43 х 1,2 + 1,85 х 3,178 + 1,26 х 2,30 м, які розташовані по АДРЕСА_1.

Позивачі зазначали, що вони користуються, володіють, розпоряджаються зазначеним житловим будинком, фактично є власниками, однак не в змозі зареєструвати своє право власності на вказане вище нерухоме майно.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просили суд встановити факт належності ОСОБА_4 1/2 частини житлового будинку, що по АДРЕСА_1 Встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за померлою ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини вищезазначеного житлового будинку. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину зазначеного вище житлового будинку. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2010 року позов задоволено.

Встановлено факт, що 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, з господарськими спорудами у м. Білгород-Дністровський Одеської області, належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Білгород-Дністровську Одеської області та паю в КП «Молоко» на грошовий вклад у розмірі 730,00 грн.

Визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, у м. Білгород-Дністровську Одеської області та пай в КП «Молоко» на грошовий вклад у розмірі 730,00 грн.

Визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Білгород-Дністровську Одеської області.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявники порушують питання про скасування рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишення в силі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2010 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 належала частково самовільно збудована Ѕ частина зазначеного вище житлового будинку з господарськими спорудами, а ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, на підставі чого суд визнав право власності за ОСОБА_2 на зазначену частину будинковолодіння і визнав право власності за ОСОБА_1 на іншу частково самовільно збудовану Ѕ частину житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_3 своєчасно звернулася до Білгород-Дністровської міської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та спадкова справа до майна померлої ОСОБА_5 знаходиться у державного нотаріуса і спору з цього приводу між сторонами не має.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірне будинковолодіння, апеляційний суд виходив з того, що частина будівель, розташованих за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, є самочинним будівництвом.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук