Справа № 739/1002/15-ц
Провадження № 2/739/202/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі: секретаря - Худорби Р.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Поливоди Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Новгород-Сіверська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2014 року його шлюб з відповідачкою було розірвано. При цьому рішенням суду їхнього сина ОСОБА_5 залишено проживати разом з відповідачкою. Після розірвання шлюбу відповідачка почала створювати йому перешкоди у спілкуванні з сином, спроби вирішити дане питання призводили лише до виникнення конфліктних ситуацій, коли ж він намагався побачитися з сином, то відповідачка викликала працівників міліції. Вказує, що він, як батько дитини, в силу положень статей 141, 142, 150, 153, 157 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та положень Конвенції про права дитини має такі ж права відносно свого сина, як і відповідачка, зокрема виховувати його, спілкуватися з ним, дбати про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки відповідачка створює йому перешкоди в реалізації вказаних прав щодо сина, просить суд зобов'язати її не перешкоджати його участі у вихованні та спілкуванні з сином, визначити наступні способи участі у вихованні сина та спілкуванні з ним: кожну п'ятницю, суботу та неділю забирати сина до себе з ночівлею та в понеділок зранку приводити його до дитячого садочка, а в літній період часу проводити з сином спільний відпочинок у серпні місяці кожного року; необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування; в день побачення з сином право забирати його з дому/школи особисто. Також просить зобов'язати відповідачку за два дні до дня його зустрічі з сином надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомляти його про це на наступний день з дня їх настання.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги щодо проведення щорічного спільного відпочинку з сином уточнив та просив визначити для спільного відпочинку не серпень, а липень місяць кожного року, пояснивши, що цей місяць, за рекомендацією лікаря, є найкращим для оздоровлення, яке має тривати принаймні 21 день.

Відповідачкою на позов подано заперечення з яких вбачається, що позовні вимоги вона визнає частково, зазначаючи, що позивачу ні вона, ні її батьки перешкод у спілкуванні з сином не створюють, позивач приїжджає до сина і спілкується з ним коли цього бажає, забирає його з собою в с. Грем'яч на вихідні до бабусі. Вказує, що як під час перебування у шлюбі, так і після розірвання шлюбу мали місце випадки, коли позивач забирав сина, якому було три роки, з собою на відпочинок, де будучи в стані алкогольного сп'яніння возив дитину на човні річкою, з'являвся до неї додому в неадекватному стані і вимагав надати йому дитину, при цьому ображав як її, так і її батьків, у зв'язку з чим вона змушена була викликами працівників міліції. 14 серпня 2015 року взагалі забрав сина та не повернув. Зазначає, що вона не проти спілкування позивача з сином і згодна, щоб останньому судом було надано можливість забирати сина щотижня у середу з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та у суботу з 12 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., за попередньо домовленістю з нею, за умови задовільного стану здоров'я дитини, повідомлення їй про місце перебування дитини, обов'язкового повернення дитини в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, зобов'язавши позивача не передавати дитину третім особам окрім бабусі - ОСОБА_5. В задоволенні інших позовних вимог просить відмовити.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги просив задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що після розірвання шлюбу вони з відповідачкою проживають окремо, він надає відповідачці матеріальну допомогу в утриманні спільної дитини, при цьому остання створює йому перешкоди у спілкуванні з сином, висуває вимоги, які він має виконати для того, щоб спілкуватися з сином, у зв'язку з чим просить визначити йому способи спілкування з сином, вказані у позовній заяві. До органів опіки та піклування він з цього приводу раніше не звертався.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пославшись на заперечення, подані на позов, та зазначила, їхня спільна з позивачем дитина постійно проживає з нею відповідно до рішення суду. Після розірвання шлюбу позивач став проживати окремо. Вона жодних перешкод позивачу у спілкуванні з сином не створювала, при цьому не проти того, щоб він спілкувався з сином і йому було визначено порядок спілкування. Вона дійсно зверталася до правоохоронних органів щодо візитів позивача для спілкування з сином, оскільки останній як під час їхнього шлюбу, так і після розірвання шлюбу забирав сина з собою на відпочинок, передавав його іншим особам, у зв'язку з чим вона хвилювалася за сина. Висловила згоду на спілкування позивача з сином засобами зв'язку, визначення йому середи та суботи для зустрічей з сином, за умови задовільного стану здоров'я сина, дотримання режиму його харчування, відпочинку та правил безпеки, при цьому висловилася проти спільного відпочинку позивача з сином кожного року протягом місяця, оскільки дитина потребує домашнього догляду, часто хворіє і їй необхідно періодично приймати ліки. Також пояснила, що у дитини є відповідний розпорядок дня, зокрема вона прокидається приблизно о 09 год. 00 хв., близько 10 хв. займають гігієнічні процедури, лягає спати дитина приблизно о 22 год. 00 хв., цьому передують гігієнічні процедури, які займають приблизно одну годину, вдень дитина не спить. Також дитина відвідує дитячий садочок, де перебуває приблизно з 09 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору пояснила, що вона спілкувалася з відповідачкою і та їй пояснювала, що не чинить позивачу перешкод в спілкуванні з сином. Позовні вимоги підтримує частково, вважає за доцільне визначити батьку лише частину вихідних днів для спілкування з сином, оскільки матір також повинна мати змогу спілкуватися з сином у вихідні дні, тому їх доцільно поділити між батьками. Також підтримала позовні вимоги щодо спілкування позивача з дитиною засобами зв'язку. Зазначила, що при визначенні способу спілкування позивача з сином мають бути враховані інтереси останнього, зокрема доцільно визначити зустрічі позивач з сином за умови задовільного стану здоров'я останнього, зобов'язавши позивача після зустрічей повертати сина матері.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 дала показання про те, що позивач є її сином, а відповідачка її колишньою невісткою. Її син належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до свого сина, який також прихильно ставиться до свого батька. Син зареєстрований у її будинку, розташованому в с. Грем'яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в якому створені належні умови для проживання дитини. Її син прагне спілкування зі своєю дитиною, однак відповідачка створює йому в цьому перешкоди.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дала показання про те, що відповідачка є її донькою, а позивач її колишнім зятем. Її донька разом з сином проживає в її квартирі в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області. Були випадки коли позивач приїздив до них для спілкування з сином, при цьому влаштовував сварки, ображав доньку, намагаючись забрати сина з собою, у її доньки також з цього приводу були істерики. Донька не перешкоджала позивачу в спілкуванні з сином, при цьому вимагала, аби сина вчасно повертали додому. Дитина однаково прихильно ставиться як до свого батька, так і до своєї матері.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, представника третьої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивач та відповідачка з 17 квітня 2010 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2014 року, яке набрало законної сили 30 вересня 2014 року (а.с. 6-7). Під час перебування у шлюбі 21 січня 2011 року у них народилася дитина - ОСОБА_4 (а.с. 9), яку відповідно до вказаного вище рішення суду залишено проживати разом з відповідачкою. З пояснень позивача та відповідачки вбачається, що фактично з моменту розірвання у вересні 2014 року відповідачка разом з сином проживає окремо від позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини другої статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Як вбачається між сторонами у справі відсутня згода щодо порядку участі позивача у вихованні свого сина та спілкуванні з ним, при цьому ніхто з них до органу опіки та піклування з приводу встановлення позивачу способу участі у вихованні своєї дитини не звертався.

З досліджених у судовому засіданні висновків співробітників Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області про результати перевірки повідомлень ОСОБА_2 від 23 грудня 2014 року та 08 липня 2015 року вбачається, що позивач приїздив до відповідачки та намагався 21 грудня 2014 року та 25 червня 2015 року зустрітися з сином і мав намір забрати його погостювати в с. Грем'яч Новгород-Сіверського району Чернігівської області за місцем свого проживання, однак відповідачка чинила в цьому перешкоди (а.с. 31-32).

Аналіз пояснень позивача, показань свідка ОСОБА_5 та висновків співробітників Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області свідчить, що позивачу з боку відповідачки створювалися певні перешкоди в спілкуванні з сином і з цих підстав суд відкидає доводи відповідачки та свідка ОСОБА_6 про відсутність у позивача таких перешкод.

Відповідно до частини першої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідачки не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з сином та участі в його вихованні є обґрунтованими, тому права позивача на спілкування і виховання свого сина підлягають захисту, відповідно позов у цій частині позов необхідно задовольнити.

Згідно з частиною другою статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вирішуючи питання щодо участі позивача у вихованні свого сина і спілкуванні з ним, суд враховує, що дитині сторін виповнилося лише чотири повні роки, вона прихильно ставиться до своїх батьків, які належно виконують свої обов'язки щодо її утримання, зокрема позивач надає матеріальну допомогу на утримання сина, відповідачка займається його вихованням. Також суд враховує, що дитина сторін просипається о 09 год. ранку, після чого з нею проводяться гігієнічні процедури, в день вона спати не лягає, у вечері вона засинає приблизно о 22 год., перед сном з нею також потрібно проводити гігієнічні процедури. У робочі дні дитина відвідує дитячий садок, де перебуває з 09 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. Викладене свідчить про наявність у дитини усталеного розпорядку дня та відповідних звичок. За таких обставин зміна звичного для дитини розпорядку дня може мати негативний вплив на її психоемоційний стан, зокрема почуття захищеності і впевненості, усвідомлення соціальних ролей та систему цінностей дитини. Крім того, згідно довідки №145 від 10 липня 2015 року дитина сторін потребує домашнього догляду у зв'язку з частими захворюваннями (а.с. 14). Представник третьої особи - Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, тобто органу опіки та піклування, у судовому засіданні висловилася проти надання позивачу права забирати дитину від матері кожного тижня на період з п'ятниці до понеділка, зазначивши, що матір також має право частину вихідних днів проводити разом зі своїм сином.

Відповідно суд вважає доцільним встановити позивачу періодичні побачення з сином два рази на тиждень кожної середи з 16 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., що забезпечить належну періодичність їх зустрічей, з можливістю забирати сина з дому чи школи особисто, спільного відпочинку та відвідування дитиною батька за місцем його реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1, де згідно акту обстеження умов проживання від 29 липня 2015 року створено належні умови для проживання дитини (а.с. 29), за умови задовільного стану здоров'я дитини, повідомлення відповідачки про місце перебування дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку дитини та правил безпеки. При цьому слід зобов'язати відповідачку надавати позивачу в день зустрічі з сином точну інформацію щодо фактичного місця перебування останнього.

Водночас, надання позивачу можливості забирати сина щотижня на період з п'ятниці до понеділка з ночівлею не відповідатиме інтересам дитини, оскільки остання, як встановлено, потребує домашнього догляду, часто хворіє, у зв'язку з чим має періодично приймати ліки. Також це призведе до зміни звичного для дитини розпорядку дня та порушення прав відповідачки, яка має рівні з позивачем права щодо їхньої спільної дитини, зокрема право проводити вихідні разом зі своїм сином. Отже вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Позовну вимогу щодо встановлення позивачу права на спільний відпочинок з сином щороку протягом липня місяця суд, виходячи з викладеного вище, вважає за необхідне задовольнити частково, надавши позивачу право на спільний відпочинок з сином для оздоровлення останнього в межах території України протягом 21 дня у липні місяці кожного року, оскільки хоча син позивача та відповідачки й потребує домашнього догляду та часто хворіє, періодичне щорічне оздоровлення дитини в літній період разом з батьком протягом 21 дня відповідатиме її інтересам.

Позовну вимогу про встановлення позивачу права на необмежене спілкування зі своїм сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, яка визнана відповідачкою та представником третьої особи, суд вважає за необхідне задовольнити повністю, оскільки таке спілкування батька з дитиною теж відповідатиме інтересам останньої.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 121 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтею 3 Конвенції про права дитини, статтями 19, 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачки - Новгород-Сіверська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити перешкод ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та участі у його вихованні.

Визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні свого сина ОСОБА_4 та спілкуванні з ним:

- встановити періодичні побачення два рази на тиждень кожної середи з 16 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. та кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв., з можливістю забирати сина з дому чи школи особисто, спільного відпочинку та відвідування дитиною батька за місцем його реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1, за умови задовільного стану здоров'я дитини, повідомлення ОСОБА_2 про місце перебування дитини, дотримання режиму харчування, відпочинку дитини та правил безпеки, зобов'язавши ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 в день зустрічі з сином точну інформацію щодо фактичного місця перебування останнього;

- встановити право ОСОБА_1 на спільний відпочинок з сином для оздоровлення на території України протягом 21 дня у липні кожного року;

- встановити право ОСОБА_1 на необмежене спілкування зі своїм сином ОСОБА_4 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування судових витрат 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 31 серпня 2015 року.