Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/371/15-ц

19 травня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючої - судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря: Боєчко О.Р.

представника позивача: Годзюр Г.М.

відповідача: ОСОБА_2

з участю прокурора : Римарука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки і піклування до ОСОБА_2 - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

17.02.2015р.Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки і піклування звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

Батько дитини не належним чином виконує батьківські обов"язки, ніде не працює зловживає спиртними напоями, не цікавиться здоров"ям дитини, навчанням, матеріально не забезпечує, не створює належні умови для проживання. Неповнолітній ОСОБА_3 з 09.04. 2014р. перебуває в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психолгічної реабілітації, куди влаштований за власним бажанням, оскільки в нього з батьком часто виникали конфліктні ситуації.

У травні 2014р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації розглядалось питання про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов"язків та надано 2 міс. термін для того, щоб він налагодив стосунки із сином та забрав дитину із закладу. Проте батько рекомендацій не виконав.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської райдержадміністрації від 27.01.2015р. повторно розглядалось питання про неналежне виконання ОСОБА_2 та органом опіки і піклування Надвірнянської райдержадміністрації прийнято висновок "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, щодо неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 матеріально не утримує сина, однак є фізично здоровим, інших утриманців не має, працює по тимчасовим заробіткам, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, що є його обов"язком.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об"ємі з підстав зазначених у позовній заяві та просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі по 200 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається позивач. Зазначивши, що дійсно його син ОСОБА_3 перебував в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації, куди влаштований за власним бажанням, оскільки в них часто виникали конфліктні ситуації з приводу навчання останнього та його поведінки. Через це між ними виникали напружені відносини. Вже напротязі останнього місяця син проживає разом з ним, відвідує школу маючи на меті закінчити 9 кл., він намагається уникати конфліктів з ним, проводить з ним бесіди, тому він має намір належним чином виконувати свої батьківські обов"язки.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків, висновок прокурора, який заперечив проти позбавленння батьківських прав ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, представлені сторонами і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, прийшов до наступного висновку:

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Лоївською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області від 30.11.1998р, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а. с.3).

Згідно рішення суду м.Боровичі Новгородської області Російської Федерації мати неповнолітнього ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_3 -1998р.н. ( а.с.13-14 ).

27.01.2015р. органом опіки і піклування Надвірнянської райдержадміністрації прийнято висновок "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, щодо неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.18) Цей висновок обґрунтований тим, що відповідач на неналежному рівні займається вихованням свого сина, не цікавиться його здоров"ям та навчанням, умови проживання сім"ї незадовільні, профілактичні заходи, спрямовані на покращення ситуації, позитивних результатів не дали.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування пояснив, що правовою підставою позову є ухилення батька від виконання покладених на нього обовязків.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

За змістом наведеної правової норми ухилення від виконання зобов'язань батьків по вихованню дитини означає такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій. Навмисність такого ухилення має місце тоді, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

В даній справі судом не встановлено обставин, які беззаперечно підтверджують навмисне свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання ним обов"язків по вихованню дитини ОСОБА_3 - 1998р.н.

Посилання позивача на незадовільні умови проживання, відсутність продуктів харчування не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Спростовуються актами обстеження умов проживання проведеними спеціалістами ССД РДА від 19.03.2014р.. 15.05.2015р., згідно яких умови проживання задовільні в кімнатах чисто, є продукти харчування . Доводи позивача про те, що батько не має впливу на сина, внаслідок чого між ними напружені відносини не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не є беззаперечними доказами ухилення батька від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Доводи позивача про зловживання відповідачем спиртними напоями не підтверджені належними доказами (довідкою про перебування на обліку лікаря-нарколога, актами медичного огляду на предмет алкогольного сп"яніння тощо), а тому не можуть братись судом до уваги.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз"яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Наведений вище висновок органу опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації від 27 січня 2015 року № 47/01-25/006 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дитини ОСОБА_3 1998р.н. є недостатньо обґрунтованим, оскільки в ньому не в повному обсязі встановлені обставини, які підтверджують умисне ухилення батька від виховання дитини, причому без з"ясування і аналізу причин цього та не враховує певних змін, які сталися у поведінці відповідача..

Тому суд не погоджується з даним висновком.

Однак в матеріалах справи наявний цілий ряд інших доказів, які підтверджують неналежне виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, а саме: повідомлення Лоївської загальноосвітньої школи від 15.01.2015р. про те, що учень 9 кл. ОСОБА_3 1998р.н., повернушись з Івано-Франкіскього реабілітаційного центру навчався в школі з 1012.2014р по 16.12.2014р. після чого повернувся назад добровільно до центру, довідка Лоївської загальноосвітньої школи від 05.05.2015р. про те, що ОСОБА_3 зарахований учнем 9кл. з 22.04.2015р. та в період з 23.04.2015р. по 05.05.2015р. не відвідує школу. Стосунки між батьком і сином напружені, між ними виникають конфлікти. Відношення Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 09.04.2015р. про те, що ОСОБА_3 1998р.н. самовільно покинув центр 30.03.2015р.

У справі встановлено, що відповідач дійсно належним чином не виконував своїх батьківських обов"язки щодо виховання сина, не цікавився його духовним та фізичним розвитком, не займався його вихованням та навчанням, переклавши свій обов"язок на державу.

Це стало підставою для подання позову до суду.

Таким чином винна поведінка відповідача частково доведена.

Неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердив , що в даний час проживає разом з батьком, відвідує навчання та має намір закінчити 9 кл., умови для проживання задовільні, він має місце для навчання, категорично заперечує проти позбавлення його батька ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього. Вважає, що його батько належним чином виконує батьківські обов"язки.

Однак, на думку суду, детальний аналіз вказаних доказів та інших конкретних обставин справи все ж не дає підстав для однозначного висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Як зазначено у п. 18 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов"язків.

З"ясувавши обставини справи, оцінивши досліджені в суді надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено беззаперечні факти умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню сина, свідомого нехтування ними. Враховуючи ставлення батька до дитини, думку самого неповнолітнього який заперечує щодо позбавлення батьківських прав , його вік, суд вважає, що вжиття крайнього заходу впливу на батька у вигляді позбавлення її батьківських прав на даний час є недоцільним.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Савіни проти України від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави захистити і підтримати сімю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Савіни проти України від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв"язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

За наведених обставин, враховуючи винятковість заходу у вигляді позбавлення батьківських прав осіб, які не виконують батьківські обовязки, особу ОСОБА_2,який позитивно характеризується , працює по тимчасових заробітках, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, думку неповнолітнього ОСОБА_3, який досяг 16 років, а також інші вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити в позові, попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до дитини у зв"язку з неналежним виконанням ним обов"язків по вихованню сина, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов"язків.

Керуючись ст. ст.150,164,165,166, 170,180,170СК України, ст.ст.3, 15, 60, 208, 209, 213- 215, 218, 223 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Служби у справах дітей Надвірнянської РДА як представника органу опіки та піклування до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Відповідача ОСОБА_2 попередити про необхідність зміни відношення до виховання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Службу у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації як представника органу опіки і піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення виготовлено 21.05.2015 року