Справа № 587/2855/14-ц
Провадження № 2/587/61/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Землюк А.П.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До ОСОБА_2

Про стягнення боргу за договором позики,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з тих підстав, що він та його батько ОСОБА_3 є спадкоємцями ОСОБА_4, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1. За своє життя вона дала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 30 тис. грн., що підтверджується борговою розпискою від 17 червня 2011 року. Згідно вказаної розписки, відповідач зобов'язався повернути борг на протязі шести місяців з відсотками у розмірі 5%, тобто - до 17 грудня в загальній сумі 31500 грн. Вони спадщину прийняли і пред'явили відповідачу претензію щодо повернення боргу, на що відповідач борг не повернув. Просили стягнути з відповідача на їх користь кожному по 15750 грн. заборгованості, судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.

Під час розгляду позовні вимоги були змінені і позивач ОСОБА_1 просив стягнути на його користь всю суму боргу 31500 грн. та понесені витрати, оскільки його батько ОСОБА_3 помер, а він спадщину після померлого прийняв.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач позовні вимоги не визнав і суду пояснив, що дійсно брав у борг гроші у ОСОБА_4, але гроші позичав у російських рублях, а не гривнях. Написав розписку. Через деякий час ОСОБА_4 повідомила, що розписка нею втрачена і попросила написати нову, що він і зробив. Наприкінці 2011 року борг в сумі 30 тис. рублів повернув, а ОСОБА_4 повернула йому розписку, яку він знищив. З 2012 року і до моменту смерті ОСОБА_4 будь-яких претензій до нього не заявляла. Надана позивачем розписка написана ним, але вона є тією, яку він написав раніше і втрачена ОСОБА_5, взамін він написав нову розписку. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.14), спадкоємцями після якої є чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 (8-10, 12-13). Після смерті ОСОБА_4 спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_6 спадщину прийняли та отримали свідоцтва про спадщину за законом на спадкове майно в рівних частках кожен (а.с.36-39).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с.47), після смерті якого відкрилась спадщина на належне померлому майно. Спадщину після його смерті прийняв спадкоємець ОСОБА_1, отримав свідоцтва про спадщину за законом на спадкове майно (а.с.58-74).

У судовому засіданні досліджена розписка, оригінал якої долучений до матеріалів справи, відповідно до якої 17 червня 2011 року ОСОБА_2, мешканець АДРЕСА_1, взяв у борг тридцять тисяч у ОСОБА_4, який зобов'язався повернути на протязі шести місяців з відсотками 5% (а.с.46). Відповідач у судовому засіданні факт виготовлення ним даної розписки визнав.

15 жовтня 2014 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача ОСОБА_2 направлено рекомендованого листа з вимогою повернути борг згідно розписки в сумі 30 тис. грн. (а.с.17-18). Вимога про сплату грошових коштів відповідачем не виконана.

Відповідно до змісту ст.ст.1046-1049 ЦК України, за договором позики, укладеним у письмовій формі (розписці) одна сторона передає у власність іншій грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів, а також обумовлений договором розмір процентів. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, вона має бути повернута протягом тридцяти днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це.

Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід всіх прав та обов'язків спадкодавця, які не припинились внаслідок смерті, до його спадкоємців.

За наведених обставин, між відповідачем ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_4 був укладений письмовий договір у формі розписки про те, що ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_4 30 тис., які зобов'язався повернути на протязі шести місяців зі сплатою 5%. Пояснення відповідача в тій частині, що надана позивачем розписка є втраченою ОСОБА_7, взамін якої він на прохання позичальниці писав нову розписку, а гроші в сумі 30 тис. рублів ним фактично повернуті за життя позичальника, яка віддала йому повторну розписку і він її знищив, жодним доказом не підтверджені та викликають сумнів щодо їх логічності. Наявність розписки у спадкоємців позикодавця є доказом невиконаних позичальником умов договору.

Пояснення відповідача, що валюта позики була в російських рублях також не може бути судом врахована через її відсутність будь-яких доказів. Єдиною платіжною валютою на території України є гривня і відповідно до ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражені у гривні. Право визначити грошове зобов'язання в іншій валюті повинне бути закріплене у договорі. Вимоги позивача про стягнення боргу у гривнях є обґрунтованими, бо договір позики укладено на території України між громадянами України. Крім того, на вимогу позивача від 15 жовтня 2014 року про повернення 30 тис. грн. відповідач жодних заперечень щодо відсутності самого факту заборгованості та щодо укладення договору в російських рублях не заявив. Такі пояснення є намаганням зменшити суму стягнення у випадку можливого задоволення позовних вимог, виходячи з різниці курсів валют між гривнею та російським рублем.

Право вимоги за договором позики від ОСОБА_4 перейшло до її спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які спадщину прийняли і 15 жовтня 2014 року заяви відповідачу про свої претензії. Після смерті ОСОБА_3, який за життя заявив про своє право отримати частину заборгованості після смерті дружини, перейшло до позивача ОСОБА_1, який спадщину після смерті батька також прийняв.

Заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню разом з судовими витратами по сплаті судового збору та витратами за надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,88, 213,215, 218 ЦПК України, ст.ст.524,1046-1049, 1216,1218 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 тридцять одну тисячу п'ятсот грн. боргу та одну тисячу триста п'ятнадцять грн. судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат за правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Моісеєнко