№ 336/6409/15-ц
пр..№ 2-о/336/174/2015
УХВАЛА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркова В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У заяві зазначив, що 09.10.2007 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради було зареєстроване товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріж -_Лідер-ХХI» за реєстраційним номером 0021121, засновниками якого виступали ОСОБА_2 та ОСОБА_3

29.12.2009 року державним реєстратором виконавчого комітету Запорізької ради Запорізької області були зареєстровані зміни до статуту цього товариства, відповідно до яких учасниками товариства стали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з рівними частинами у статутному фонді по 50 %.

14.01.2015 року ОСОБА_2 помер.

Рішенням загальних зборів учасників товариства від 07.07.2015 року спадкоємцям ОСОБА_2 у прийнятті їх до складу учасників товариства відмовили, а також зменшили статутний капітал до 23000 грн.

11.08.2015 року державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 повідомила про залишення документів, що подані для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Запоріж-Лідер-ХХI» без розгляду через ненадання документу, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів.

Посилаючись на те, що зібрати кворум учасників товариства взагалі неможливо та на ту обставину, що відсутність правового врегулювання даного питання порушує його майнові права розпоряджатися часткою у статутному капіталі товариства, брати участь в управлінні товариством, здйснювати відчуження належної частки, просив встановити факт правомочності зборів ТОВ «Запоріж-Лідер- ХХI», який відображений у протоколі загальних зборів учасників товариства № 5 від 07.07.2015 року.

За змістом ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України передбачено, що справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, підвідомчі Господарським судам.

Відповідно до п. 3 розяснень, які дані у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду корпоративних спорів» № 13 від 24.10.2008 року, не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства справи, повязані зі створенням , діяльністю, управлінням та припиненням діяльності інших субєктів господарювання, які не є господарськими товариствами (кооперативи, приватні, колективні підприємства тощо), якщо стороною у справі є фізична особа. При цьому норма пункту 4 частини першої ст. 12 ГПК України в силу її імперативного характеру не підлягає застосуванню за аналогією щодо спорів, повязаних із діяльністю інших субєктів господарювання.

З огляду на наведене вбачається, що заявник ОСОБА_1 звернувся до суду і інтерсах юридичної особи ТОВ «Запоріж-Лідер- ХХI», тому розгляд такої справи, згідно зі ст. ст. 234, 256 ЦПК і ст. 12 ГПК України відноситься до компетенції господарського суду, а не суду в порядку окремого провадження.

За положенями п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня винесення.

Суддя В.П. Суркова