У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді - доповідача: Джуги С.Д.

суддів: Боднар О.В.., Кеміня М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Мукачівської міської ради на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року по справі за позовом Мукачівської міської ради до ОСОБА_2, реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання здійснення реєстрації майна, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Мукачівська міська рада звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов обґрунтовано тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2013 року, яке набрало законної сили 22.03.2013року визнано недійсними: - довіреність від 21 серпня 2005 року, у відповідності до якої ОСОБА_4 уповноважувала ОСОБА_5 діяти в її інтересах, в тому числі з питань приватизації та продажу квартири; - рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 22.09.2005 №222 в частині надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5; - договір купівлі-продажу квартири від 13.01.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В частині визнання договору іпотеки квартири укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ «Приватбанк» суд відмовив з посиланням на те, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину, захист права власності в даному випадку може бути здійснений в порядку ст. 388 ЦК України. На даний час власником даної квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого з прилюдних торгів від 01.08.2008 року є ОСОБА_2 Оскільки за рішенням виконкому Мукачівської міськради про приватизацію квартири право власності на вказане майно було передане наймачу ОСОБА_4 на підставі документів визнаних судом недійсними, та в яких виражалося внутрішнє волевиявлення користувача, то вказана квартира вибула з комунальної власності шляхом введення в оману, тобто поза волею власника. Просила на підставі ст. 388 ЦК України витребувати вказану квартиру з чужого незаконного володіння відповідача та зобов'язати реєстраційну службу Мукачівського МРЮ зареєструвати вказану квартиру за територіальною громадою м.Мукачево в особі Мукачівської міської ради на праві комунальної власності .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 грудня 2014 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

На дане рішення Мукачівська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити по даній справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги , вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 грудня 2007 року ОСОБА_4, мешканку АДРЕСА_2 визнано недієздатною з 21.08.2005 року (а.с.9)

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2013 року, яке набрало законної сили 22.03.2013року визнано недійсними: - довіреність від 21 серпня 2005 року, у відповідності до якої ОСОБА_4 уповноважувала ОСОБА_5 діяти в її інтересах, в тому числі з питань приватизації та продажу квартири; - рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 22.09.2005 №222 в частині надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5; - договір купівлі-продажу квартири від 13.01.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Даним рішенням також встановлено, що станом на 21.08.2005року наймачем вказаної квартири на підставі договору найму від 14.05.1991 року була ОСОБА_4, яка проживала в цій квартирі разом зі своїм сином ОСОБА_5 (а.с.6-8).

Відповідач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів по реєстру №4939, 01.08.2008 року набув право власності і є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.10.-11).

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В п. 23 Постанови Пленуму Вмщого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав роз'яснено, що особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 до набуття її відповідачем ОСОБА_2, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 вересня 2005 року, виданого на підставі рішення №222 виконкому Мукачівської міської ради від 22.09.2005року, та зареєстрованого Мукачівським МБТІ та ЕО в реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.10.2005 року за реєстраційним № 12310712/7219 в книзі №178.

Відповідно до чинної, на момент відчуження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 квартири, редакції ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (частини перша та п'ята) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Таким чином у разі приватизації об'єктів державного та комунального житлового фонду, документом, що підтверджує виникнення прав на такі об'єкти, є саме свідоцтво про право власності, видане відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яке і є підставою для проведення державної реєстрації права власності на приватизований об'єкт нерухомого майна в органах державної реєстрації прав за заявою власника чи уповноваженої особи.

З Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року за №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №157/6445, яке було чинним на вказаний момент, а саме Додатку 2 п.7, також вбачається, що правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є, зокрема, свідоцтво про право власності, видане органами приватизації наймачам житлових приміщень державного та комунального житлового фонду.

Свідоцтво про право власності на житло (спірну квартиру), видане 26 вересня 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4, тобто правовстановлюючий документ на підставі якого дані особи набули право власності, є чинним і не відміненим.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не має права на витребування спірної квартири та обґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути взяті до уваги.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Мукачівської міської ради - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді