АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

07 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва Желепа О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецжитлокомфорт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.09 2015 року в задоволені первісного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав - задоволено.

Здійснено розподіл судових витрат щодо вимог за зустрічним позовом.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційним судом встановлено, що при ухваленні оскарженого рішення судом першої інстанції не було здійснено розподіл судових витрат за первісним позовом, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення складається із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року, резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК, в тому числі і висновок суду про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК.

Відповідно до ч 1. п. 4. ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в статті 297 ЦПК як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним.

В пунктах 10, 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що при подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VIпідлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад,зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Пунктом 16 Пленуму, роз'яснено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що подаючи позовну заяву позивач просив:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-4 від 21.10.2010 року, укладений між простим товариством, що діє на підставі договору №3 про спільну діяльність без створення юридичної особи від 05.07.2005 року в особі генерального директора ТОВ «БІК «Інтербудінвест» та ОСОБА_4 та застосувати наслідки недійсності правочину.

Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з цієї квартири ОСОБА_3, ОСОБА_4.

При подачі позовну заяву позивачем сплачено судовий збір в розмір 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. + 243 грн. 60 коп. а.с. 1-2).

Тобто, в даному позові об'єднано вимоги майнового та немайнового характеру.

При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про сплату судового збору за вимогою майнового характеру в розмірі визначеному ЗУ «Про судовий збір».

Матеріали справи свідчать про те, що позовна заява не залишалася без руху для доплати судового збору за вимогою майнового характеру.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції також не здійснив розподіл судових витрат при вирішенні позовних вимог зокрема про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та застосувати наслідки недійсності правочину.

Оскільки, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, а тому вважаю за необхідне повернути справу для ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецжитлокомфорт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення, визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельно-виробничої корпорації «Укрреставрація», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, повернути до Оболонського районного суду м. Києва, для ухвалення додаткового рішення.

Недоліки необхідно усунути протягом двадцяти днів з дня отримання справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: