АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2472/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Шипович В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріВолвенко А. В.

з участю: представника апелянта ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про захист прав споживача шляхом визнання недійсними третейських угод, -

в с т а н о в и л а :

03 серпня 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача шляхом визнання недійсними третейських угод, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» 03.03.2007 року укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-96, згідно умов якого Банк зобов'язався надати їй кредит в сумі 99000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних.

03.03.2007 року в забезпечення виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за Договором № 899/06-034-96 укладені договори поруки № 1-899/06-034-96 та № 2-899/06-034-96 між Банком та ОСОБА_9 та між Банком і ОСОБА_8.

Позивач зазначає, що вказані Договори від 03.03.2007 року містять третейські застереження у п.6.2. ст. 6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії та в п.5.4. ст. 5 Договорів поруки наступного змісту: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем, у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків».

Позивач, вважає, що вказане третейське застереження порушує її права як споживача та суперечить вимогам п. п. 22-23 ст.1; ч. І ст.11; 4.1-2, п.10 ч.3, ч.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містить несправедливі умови, які всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, встановлюють обов'язкові для споживача умови з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладанням договору.

Крім того, укладені 03.03.2007 року Договори, є договорами приєднання в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України та Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №1-26/2011, оскільки на момент укладання цих Договорів існувала типова форма кредитного договору, яка була розроблена відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» та позивач не мала реальної можливості змінити умови договору шляхом складання протоколу розбіжностей та остаточного погодження запропонованих умов ні у головному офісі ПАТ «Укрсоцбанк» ні у Черкаській обласній філії, зважаючи на те, що договір приєднання виключає таку можливість.

Далі позивач зазначає, що третейські застереження викладені у договорах від 03.03.2007 року суперечать вимогам ч.ч.1, 2, 5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невід'ємною частиною договорів від 03.03.2007 року, у третейському застереженні не визначений предмет спору, з якого сторони можуть звернутися з позовом до третейського суду, не вказані сторони та їх місцезнаходження, не зазначено дату та місце укладення третейського застереження, або посилання на умови Договорів, що містять відповідні відомості.

В порушення ст. 14 Закону України «Про третейські суди» позивач був позбавлений права на вибір третейського судді та третейського суду. А враховуючи, що Асоціація українських банків є засновником Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, членом якої був і «Укрсоцбанк», відповідач з самого початку перебував у більш вигідному становищі ніж позивач. Третейське застереження у Договорах від 03.03.2007 року не відповідає вимогам ч.1 ст. 203 ЦК України та порушує права позивача оскільки позбавляє його права на судовий захист, право вибору суду щодо підсудності справи та право на звільнення від сплати судових витрат передбачене ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому позивач просила суд визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження:

- в п.6.2. ст.6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-

96, укладеного 03.03.2007 року між ОСОБА_11 та АКБСР «Укрсоцбанк»;

- в п.5.4. ст. 5 Договору поруки № 1-899/06-034-96, укладеного 03.03.2007 року між

ОСОБА_9 та АКБСР «Укрсоцбанк»;

- в п.5.4. ст. 5 Договору поруки № 2-899/06-034-96, укладеного 03.03.2007 року між ОСОБА_8 та АКБСР «Укрсоцбанк».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6, вважаючи, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, розгляд справи відбувся в порушення чинного законодавства, оскільки з матеріалів справи вбачається упередженість та необ'єктивність суду та недостатнє дослідження обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведена наявність підстав для визнання третейських угод недійсними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що 03.03.2007 року між ОСОБА_7, як позичальником, та Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), як кредитором, укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-96, згідно умов якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_7 на споживчі цілі кредит в сумі 99000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних (а.с. 5-7).

03 березня 2007 року між ОСОБА_7, як позичальником, АКБСР «Укрсоцбанк», як кредитором та ОСОБА_9, як поручителем, укладено Договір поруки № 1-899/06-034-96, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором № 899/06-034-96 від 03.03.2007 року (а.с. 8-9).

03 березня 2007 року між ОСОБА_7, як позичальником, АКБСР «Укрсоцбанк», як кредитором, та ОСОБА_8, як поручителем, укладено Договір поруки № 2-899/06-034-96, згідно умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником своїх зобов'язань за Договором № 899/06-034-96 від 03.03.2007 року (а.с. 10-11).

Як вбачається із вищевказаних Договорів від 03.03.2007 року, зокрема у п.6.2. ст.6 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-96 та в п.5.4. ст. 5 Договорів поруки № 1-899/06-034-96 та № 2-899/06-034-96 містяться третейські угоди у вигляді третейських застережень, згідно яких: «У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем, у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків» (а.с. 7,9,11).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про третейські суди" (надалі - Закон), до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону, третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

В ст. 12 Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

На час виникнення спірних правовідносин між сторонами, тобто станом на 03.03.2007 року, Закон України «Про третейські суди» не містив заборони на укладення третейської угоди між банком та споживачем його послуг.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в абзаці 5 частини другої постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що в результаті укладення третейських угод в Договорах від 03.03.2007 року не було порушено ОСОБА_7 право на судовий розгляд.

Позивач в заяві посилається про відсутність у неї Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Як вбачається з матеріалів справи, своїм підписом під Договорами від 03.03.2007 року посвідчила, що ознайомлена з усіма умовами цих договорів. При цьому будь-які зауваження ОСОБА_7 на час укладання договорів були відсутні. Позивач самостійно обрала ПАТ «Укрсоцбанк», як банк для отримання кредиту.

Крім того, третейське застереження викладене в договорах від 03.03.2007 року не підлягає перевірці на відповідність ч.5 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки статтю 12 доповнено частиною п'ятою згідно із Законом N 1076-VI від 05.03.2009 року, тобто після укладання спірних договорів.

Щодо несправедливості умов спірних пунктів Договорів від 03.03.2007 року в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на що вказує апелянт, як на підставу визнання їх недійсними.

Так, відповідно до частини 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Згідно з ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивач ОСОБА_7, як і в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції не надала доказів того, що вона на час укладання Договорів від 03.03.2007 року була позбавлена права запропонувати свої умови вказаних договорів, або їй було відмовлено у цьому ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про визнання недійсними третейських угод, є обґрунтованими, оскільки договори в цій частині не суперечать нормам чинного законодавства. Підстав для визнання їх недійсними, колегія суддів також не вбачає.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про захист прав споживача шляхом визнання недійсними третейських угод залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :