Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового

засідання Лукянчука Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської районної ради про усунення перешкод в спілкуванні, визначення порядку спілкування та проживання малолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, а саме забирати її в один із буденних днів з 15 год. до 20 год., та в суботу з 12 год. до 20 год. неділі щотижня з правом залишати на ніч, та в один раз на рік в літній період оздоровити дитину у відповідних санаторно-куротних установах строком до 21 календарного дня. У випадку виїзду відповідачки за межі України, визначити місце проживання доньки разом з ним. Позивач зазначив, що вони з відповідачкою ОСОБА_3 являються батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за рішенням суду про розірвання шлюбу залишена на виховання матері. З жовтня 2014 року відповідачка самоусунулась від виховання дитини і виконання своїх батьківських обовязків, створила нову сімю і переїхала на постійне проживання до США. Зазначив, що дитина фактично проживає з ним, він повністю її утримує, а тому просив задовольнити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі із 29.09.2007 року по 23.02.2012 року перебували у шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.02.2012 року малолітню ОСОБА_5 залишено проживати з матір'ю.

На даний час ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 Хорхе Ісбаль, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Коростеню реєстраційної служби Коростенського МУЮ Житомирської області 10 серпня 2013 року.

Встановлено, що між батьками малолітньої ОСОБА_5 виникли непорозуміння щодо участі у її вихованні батьком, згоди щодо яких сторонами в позасудовому порядку не досягнуто.

З наданого суду розпорядження Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області № 347 від 25.12. 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 звертався з заявою про визначення способу участі у вихованні дочки. Вказаним розпорядженням «Про участь у вихованні малолітньої ОСОБА_5.» було визначено спосіб участі батька у вихованні дочки.

Згідно висновку органу опіки та піклування Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області № 02-13/304 від 18.06.2015 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_3.

У акті обстеження умов проживання від 09.06.2015 року зазначено, що на даний час мати знаходиться на постійному місці проживання в Україні. Стосунки в сім'ї задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним для нормального розвитку та повноцінного життя.

Згідно акту обстеження умов проживання від 09.06.2015 року дитина проживає разом з батьком під час вихідних днів. Дівчинка любить батька , бабусю, дідуся, гарно проводить відпочинок.

Судом встановлено, що як мати, так і батько дитини позитивно характеризуються за місцем проживання, кожен має можливість забезпечити належний фізичний, духовний, соціальний розвиток дочки.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_5 зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1, що, зокрема, підтверджується довідкою Грозинського ДКП №96 від 05.05.2015 року.

В апеляційній інстанції ОСОБА_3 пояснила, що після народження доньки від другого шлюбу вона постійно проживає на території України, наміру виїжджати на постійне місце проживання до США немає.

Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, віку дитини та особливості характеру її розвитку, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про визначення місця проживання доньки разом з ним у випадку тимчасового виїзду відповідачки за межі України не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За положеннями ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Оскільки судом встановлено, що на даний час малолітня ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю, у сторін по справі постійно виникають непорозуміння щодо участі у вихованні дитини, враховуючи передбачені законом права позивача на участь у спілкуванні та на виховання малолітньої доньки, колегія суддів дійшла висновку про необхідність захисту такого права позивача шляхом визначення часу побачення з дитиною, а саме кожну середу тижня з 17 год. до 20 год., кожні другі та четверті вихідні щомісяця, починачи з 12 год. до 20 год. неділі та один раз на рік в літній період оздоровити дитину у відповідних санаторно-курортних установах строком до 21 календарного дня.

За таких обставин рішення суду визнати законним та обґрунтованим не можна, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_2 спосіб його участі у вихованні доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом визначення часу побачення з дитиною, а саме кожну середу тижня з 17 год. до 20 год., кожні другі та четверті вихідні щомісяця, починаючи з 12 год. до 20 год. неділі та один раз на рік в літній період оздоровити дитину у відповідних санаторно-курортних установах строком до 21 календарного дня.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді