Номер провадження: 22-ц/785/7527/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Про витребування безпідставно отриманих коштів, стягнення матеріальної та моральної шкоди та судових витрат», -

ВСТАНОВИЛА:

12.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який у подальшому був уточнений та просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь: безпідставно отримані грошові кошти в сумі 18000 грн.; вартість зіпсованих та пошкоджених будівельних матеріалів в загальній сумі 11715 грн.; вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір матеріальної шкоди), проведення яких необхідно для усунення пошкоджень в наслідок неякісного виконання ремонту квартири АДРЕСА_1 в розмірі 29530 грн.; судові витрати витрати на проведення експертизи в розмірі 6000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 852,45 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

В обґрунтування вимог, позивач посилався на те, що 25.08.2011 року він познайомився з відповідачем ОСОБА_4 та домовився з ним про виконання ремонтних робіт в його квартирі за вищезазначеною адресою. За домовленістю та взаємною згодою вартість робіт вони визначили 28.08.2011 року в письмовому договорі на суму 1784 доларів США. 10.09.2011 року ОСОБА_4 познайомив позивача з ОСОБА_3 та повідомив, що ремонтні роботи вони будуть виконувати разом. В той же день позивач закупив будівельні матеріали на суму 11715 грн. Відповідачі здійснювали розвантаження та підйом будматеріалів в квартиру на 8 поверх, після чого розпочали ремонтні роботи. Перед початком робіт позивач видав відповідачу ОСОБА_4 4000 грн., а також в подальшому, в період з вересня по жовтень 2011 року, на прохання відповідачів, видавав в рахунок оплати виконаних робіт , що остаточно складає 6000 грн. В кінці жовтня місяця 2011 року відповідачі попросили у позивача 1000 доларів США. В листопаді 2011 року позивач сплатив відповідачам ще 8000 грн., передавши їх особисто ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_4, після чого відповідачі, не закінчивши ремонт, припинили роботу та виїхали з квартири. По весні на стяжці підлоги, зашпакльованих стінах утворилися тріщини. В наслідок порушення технології під час виконання робіт, більша частина будматеріалів була зіпсована або викрадена. 01.06.2012 року позивач зустрівся з ОСОБА_3, який обіцяв закінчити ремонт, але ремонт не закінчили, отримані від позивача гроші не повернули.

Позивач до суду не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не зявились.

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 17.06.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

06.08.2015 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне зясування обставин по справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга частковому задоволенню.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із недоведеності позивачем щодо укладання із відповідачами договору про виконання ремонтно-будівельних робіт, виплати ним відповідачам грошових коштів, недоведеність наявної матеріальної шкоди, спричиненою невідповідністю виконаних робіт вимогам ДБН та СНіП.

З такими висновками районного суду колегія суддів погоджується частково.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

Зазначена квартира згідно свідоцтва про право власності від 24 травня 2012 року належить ОСОБА_5 матері позивача ( а.с.6).

28 серпня 2011 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_6 договір, згідно якому ОСОБА_4 зобовязався виконати ремонт в квартирі за адресою: АДРЕСА_2. В договорі були зазначені види робіт: виконати стяжку пола, вирівняти стелі гіпсовою штукатуркою, зашпаклювати та підготувати під окраску, вирівняти стіни гіпсом, зашпаклювати та підготувати під окраску, у всіх дверних отворах зробити скоси та підготувати під окраску. Визначена вартість цих робіт в сумі 1784 дол. США ( а.с. 58).

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, позивач надав до матеріалів справи письмові докази: розрахунки з відповідачами та ксерокопії фіскальних чеків про придбання ним будівельних матеріалів ( а.с. 59-65).

Таким чином, зважаючи на наведене колегія суддів виходить із доведеності факту укладення між сторонами договору на виконання будівельних робіт.

За положеннями ст. 143 ЦПК для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи, позивач заявив клопотання про призначення і проведення судової будівельно-технічної експертизи з метою зясування якості проведення ремонту в квартирі та відповідності такого ремонту вимогам ДБН, СНиП, вартість ремонтно-будівельних робіт та використаних будматеріалів.

Згідно висновку № СЕ-2-1-125/14 судової будівельно-технічної експертизи від 4 лютого 2015 року, вартість виконаних в квартирі будівельних робіт складає: 1598 дол. США, що на 186 дол. США менше ніж визначено у договорі від 28.08.2011 року; виконані будівельні роботи з ремонту приміщень квартири не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок неякісного виконання ремонту квартири складає 29530,0 грн; при виконання ремонту були використані наступні будівельні матеріали: розчин 2,05 куб.м., керамзит 0,84 куб.м., штукатурка гіпсова 3095,03 кг., шпаклівка фінішна 125,31 кг., сітка 76,30 кв.м., кутики 32,4 м. ( а.с.113-145).

ОСОБА_2, також, зазначив у позові, що відповідачі фактично не закінчили будівельні роботи, не здали йому виконані роботи, забрали свої речі та інструменти та самовільно залишили квартиру наприкінці листопада 2011 року.

У подальшому, весною 2012 року позивач виявив, що на стінах та стелі пішли тріщини, стяжка полу піднялась.

У червні 2012 року він зустрів ОСОБА_3, повідомив йому про неякісне виконання ремонту квартири та заявив, що звернеться на їх неправомірні дії до міліції. Однак, ОСОБА_3 пообіцяв разом з ОСОБА_4 довести ремонт до кінця.

Оскільки відповідачі не усунули недоліки ремонту квартири, тому позивач звернувся із заявою на їх дії до Суворовського РВ Одеського міського управління внутрішніх справ.

Постановою Суворовського РВ Одеського міського управління внутрішніх справ було відмовлено в порушенні кримінальної справи. Однак, в постанові було зазначено, що дійсно відповідачі по домовленості з позивачем виконували будівельні роботи в квартирі останнього,отримували разом від нього грошові кошти. ( а.с. 9).

За положеннями ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відтак, невиконання відповідачами свого обовязку по договору здійснити будівельні роботи в квартирі призвело до порушення прав позивача як замовника цих робіт.

Колегія суддів враховує, що ствердження ОСОБА_6 в позові щодо невиконання відповідачами своїх обовязків по договору, нанесення йому збитків та надані позивачем письмові докази не були належним спростовані відповідачами.

У ЦК України установлено, що при порушенні зобов'язальних правовідносин збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, які існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ст. 623 ЦК України).

Всього позивачу спричинено збитків на загальну суму 50245 грн.: 18000 грн. - отримані кошти на ремонтні роботи; 11715 грн. вартість запсованих та пошкоджених матеріалів; 29530,00 грн. вартість ремонтно-будівельних робіт проведення яких необхідне для усунення пошводжень унаслідок неякісного виконання ремонту квартири. Також, відповідачі зобовязані відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати: 6000 грн. вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи; 1282,45 грн. витрати у звязку зі сплатою судового збору в суді першої інстанції ( 852,45 грн.) та в суді апеляційної інстанції ( 430,00 грн.).

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України абзацу 2 п.5 Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про відмову ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди є законним, оскільки позивачем не було доведено належними доказами спричинення йому моральної шкоди неналежним виконанням відповідачами своїх зобовязань по договору на виконання будівельних робіт.

Отже, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в частині відмови у витребуванні безпідставно отриманих коштів та стягнення матеріальної шкоди та ухвалення нового рішення про задоволення позову. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 17 червня 2015 року в частині відмови у витребуванні безпідставно отриманих коштів та стягнення матеріальної шкоди скасувати.

Ухвалити у скасованій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 (Одеська область, Кілійський район, село Трудове, вул. Фрунзе, 13) на користь ОСОБА_2 50425,00 грн. у відшкодування збитків за договором ремонтно-будівельних робіт; 13282,45 грн. у відшкодування судових витрат.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

30.09.2015 року м. Одеса