У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Буцяка З.І., Рожина Ю.М.,

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" та ОСОБА_2 про визнання припиненою поруки за договором поруки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2015 року визнано припиненою з 06 лютого 2011 року поруку ОСОБА_1 за договором поруки, що укладений між нею та ЗАТ «Альфа-Банк» (після зміни назви - ПАТ «Альфа-Банк») 07 серпня 2008 року № SME0016351/3.

Стягнуто солідарно із ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірів 243 грн. 60 коп..

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа-Банк» покликається на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відмовляючи банку в задоволенні позовних вимог, суд послався на пропуск шестимісячного строку на пред'явлення вимоги до поручителя, однак пунктом 4.3 договору поруки погоджено, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється на протязі 5 років.

Зазначає, що зазначивши в договорі поруки, що сторони можуть звернутися до суду протягом 5 років позивач та відповідач не лише встановили збільшений строк позовної давності, але й збільшили строк дії поруки, оскільки у договорі чітко визначений строк, протягом якого позивачможе пред'явити

____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1484/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Панас О.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

вимогу до відповідача - поручителя.

Просив заочне рішення суду першої інстанції від 13 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов поручителя за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що банком пропущено шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя, тому порука припинилася у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Щодо даних висновків, суд першої інстанції навів відповідні мотиви та доводи з якими погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір за № SME0016351, за яким ОСОБА_2 отримав в кредит від згаданого банку кошти в сумі 50000 грн. 00 коп. строком на двадцять чотири календарних місяці.

Крім того, 07 серпня 2008 року між позивачкою та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір поруки за № SME0016351/3 за яким ОСОБА_1 зобов'язалася відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № SME0016351 від 07 серпня 2008 року укладеному між відповідачами в повному обсязі цих зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання та після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» порука припиняється у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішення таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умова, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Також судом встановлено, що за умовами договору поруки № SME0016351/3 від 07 серпня 2008 року у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, кредитор звертається із письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та поручителя.

Пунктами 3.1, 3.2 цього ж договору передбачено строк його дії - 24 календарних місяці. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань та реалізації прав за цим договором, та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ним зобов'язання.

Зазначене свідчить, що строк дії договору встановлений до 06 серпня 2010 року.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, правомірно вказав, що строк звернення кредитора - ПАТ «Альфа-Банк» до поручителя ОСОБА_1 розпочався з дня закінчення строку дії основного зобов'язання про повернення кредиту - 06 серпня 2010 року та закінчився після спливу шести місяців.

Отже, враховуючи обставини справи та вимоги ч. 4 ст. 559 та ч. 2 ст. 530 ЦК України, порука ОСОБА_1 припинилася з 06 лютого 2011 року, тобто через шість місяців з моменту закінчення дії основного зобов'язання.

Не спростовую висновки суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що банк вимоги, передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України, виконав шляхом звернення 08 грудня 2009 року до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0016351 від 07 серпня 2008 року і рішенням від 23 грудня 2009 року наведеного суду, яким позов було задоволено в повному обсязі.

Відхиляючи такі доводи відповідача в суді першої інстанції суд виходив з достовірно встановлених та не спростованих обставин того, що позивачка участі в розгляді справи третейським судом не брала та не була належним чином повідомлена про зазначене рішення.

Такі висновки повністю узгоджуються із оглянутою в судовому засіданні судом першої інстанції цивільною справою № 1715/22124/12 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим. В справі наявні всі належним чином посвідчені матеріали справи третейського суду № 4012-11/09 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SME0016351 від 07 серпня 2008 року. Однак, із зазначених матеріалів справи достовірно вбачається, що ОСОБА_1 участі в розглядів справи третейським судом не брала. В даній справі відсутні будь-які дані про отримання ОСОБА_1 позову, повісток та прийнятого рішення третейським судом (поштові повідомлення, розписки, відмітки на довідковому аркуші).

З урахуванням вірно встановлених фактичних даних, судова колегія вважає оскаржуване рішення суду правильним по суті та ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності; в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких належних та, заслуговуючих на увагу доказів, які б спростовували висновки суду, представник відповідача суду не надав.

Представник відповідача висновки суду не спростував, оскільки не надано належних, допустимих та достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, які зводяться до критики висновків суду першої інстанції, без надання інших спростовуючи доказів.

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та зважаючи, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : З.І. Буцяк

Ю.М. Рожин