Справа № 603/495/15-ц
Провадження № 2/603/184/2015
"15" вересня 2015 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Галіяна І. М.
при секретарі Кода О.І.
розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу
про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з вимогою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Свої вимоги мотивує тим, що 16.09.2004 року в Гончарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №24. Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку Марію, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку Юлію, ІНФОРМАЦІЯ_2. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення, взаємоповагу один до одного. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сімї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові та поваги. Його ставлення до сімї призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, а тому переконана, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та просить її позовні вимоги задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся за останнім місцем свого проживання (реєстрації), про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову та клопотання про відкладення справи чи розгляду справи у його відсутності суду не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.09.2004 року в Гончарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ИД № 092439 виданого 16.09.2004 року.
Від даного шлюбу мають двох дітей: дочку Марію, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 161004, актовий запис №11 та дочку Юлію, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 026709, актовий запис №3.
Сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу.
В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.
Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України)
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить її інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Отже, з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 60, 130, 174, 175, 209, 213, 215 ЦПК України, ч. 3 ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 вересня 2004 року в Гончарівській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, запис за №4.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3