АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1625/5143/12 Номер провадження 22-ц/786/593/15Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації,

про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором та стягнення пені,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року в суд звернулось Публічне акціонерне товариствоакціонерний банк (далі - ПАТ АБ) "Укргазбанк" з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором та стягнення пені.

У позові вказано, що 15.02.2008 року між банком та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 385 к-смп про надання кредиту у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 80 000 доларів США, на строк з 15.02.2008 року по 13.02.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 385 к-смп від 15.02.2008 року між банком та ОСОБА_3 ( іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки № 385 к-смп від 15.02.2008 року, згідно якого остання передала в іпотеку банку належний їй житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2, а також земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок.

Позичальник зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2010 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість станом на 28 грудня 2009 року, проте рішення у добровільному порядку не виконано.

Оскільки відповідач не виконує зобов'язання за договором, виникла заборгованість, яка станом на серпень 2012 року склала 126 516, 34 доларів США.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь вказану суму кредитної заборгованості; штраф за неналежне виконання зобов'язань за договором іпотеки (по страхуванню предмета іпотеки) в сумі 32 015 грн.; у рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

22.02.2013 року представник позивача надав суду заяву про доповнення позовних вимог, згідно якої прохав виселити в примусовому порядку з предмету іпотеки за договором іпотеки (без оформлення заставної ) № 385 к-смп від 15.02.2008 року, а саме з житлового будинку АДРЕСА_2: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5, які проживають за вказаною адресою.

В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги.

Останній раз 18.12.2014 року представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої уточнив остаточні вимоги та прохав: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 211983,24 доларів США з них :

- достроково стягнути залишок кредиту в сумі 73333,26 доларів США;

- прострочена заборгованість по поверненню кредиту в сумі 6666, 74 доларів США;

- заборгованість за несплаченими відсотками 60478,49 доларів США;

- пеня за порушення строків повернення кредиту в сумі 23569, 98 доларів США;

- пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 47934,77 доларів США.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 385 к-смп від 15.02.2008 року банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної N385 к-смп від 15.02.2008 року

житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, та який на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 15.02.2002 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою за реєстром №1-175 на праві власності належить ОСОБА_3. Право власності на нерухоме майно зареєстровано Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 04.02.2008 року, реєстраційний номер 21995708, записано в книзі 19, номер запису 189, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 04.02.2008 року за номером 17608051 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району». В цілому за вищевказаною адресою розташовано та передано в іпотеку житловий будинок літ. «А-3», житловою площею 89,5 кв.м, загальною площею 189,7 кв.м, гараж літ. «Б», сарай літ. «Б1», літній душ літ. «В», ворота-хвіртка №1, хвіртка №2, хвіртка №3, хвіртка №4, огорожа №5, огорожа №6, огорожа №7, огорожа №8, вимощення літ. «І»;

земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 05.02.2008 року Ковалівською сільською радою Полтавського району та області, загальною площею 0,15 га. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №35, кадастровий номер НОМЕР_3. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та яка належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: 36000, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 17.05.2000 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», за рахунок вартості якого погасити зобов'язання по кредитному договору №385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 211 983, 24 доларів США.

Стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в сумі 3 768,70 гривень.

Справа розглядалась неодноразово.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором , стягнення пені.

Судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду та при збільшення позовних вимог віднесені за рахунок позивача.

З рішенням суду не погодився ПАТ АБ «Укргазбанк», який його оскаржив, просив скасувати рішення з ухваленням нового рішення, яким позов банку задовольнити повністю, оскільки вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким йому надано кредит у розмірі 80 тисяч доларів США, терміном до 13 лютого 2015 року із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних. На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 15 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку банку належний їй житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_2, атакож земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2010 року задоволено частково позов ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість станом на 28 грудня 2009 року, яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7893, 49 доларів США та пені в розмірі 10 870, 56 грн.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2010 року не виконано.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 не виконував зобов'язання за кредитним договором від 15 лютого 2008 року, унаслідок чого, крім стягнутої рішенням суду суми боргу, за період із 28.12.2009 року по 12.12.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 204 089, 75 доларів США з них: - залишок кредиту в сумі 73333,26 доларів США; - прострочена заборгованість по поверненню кредиту в сумі 6666, 74 доларів США; - заборгованість за несплаченими відсотками, що включає в себе заборгованість по процентах поточну 362, 48 доларів США; заборгованість по процентах прострочена 52 222, 52 доларів США (всього заборгованість за відсотками - 52585 доларів США (52222,52+ 362, 48); - пеня за порушення строків повернення кредиту в сумі 23569, 98 доларів США; - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 47934,77 доларів США.

Заборгованість за період із 28.12.2009 року по 12.12.2014 року підтверджується наданим позивачем розрахунком, який узгоджується із матеріалами справи, а відповідачами та їх представником не надано доказів, які б ставили під сумнів даний розрахунок.

Також несплаченими залишились стягнуті заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.04.2010 року та не погашені проценти в сумі 7893, 49 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, суд керувався положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року та виходив з того, що не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами.

Крім того, суд зазначав про сплив строку позовної давності.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до роз'яснень п.14 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, та за період із 28.12.2009 року по 12.13.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору №385 к-смп від 15.02.2008 рокув сумі 204 089, 75 доларів США (еквівалентно 4 224 299, 03 грн. згідно офіційного курсу НБУ станом на 18.05.2015 року) вимога про стягнення вищевказаної суми заборгованості є обґрунтованою.

Щодо спливу строку позовної давності, колегія судді проаналізувавши матеріали, справи приходить до такого висновку.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як встановлено, 05.01.2010 року позивач звертався з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті процентів та пені за кредитним договором №385 к-смп від 15.02.2008 року, яка виникла станом на 28.12.2009 року. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.04.2010 року даний позов був задоволений і з ОСОБА_2 стягнуто 7893, 49 доларів США заборгованості по відсоткам та 10 870, 56 грн. заборгованості по пені.

Отже, строк позовної давності на підставі положень ст. 264 ЦК України перервався 05.01.2010 року, а з позовом, що розглядається, позивач звернувся до суду 30.11.2012 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Крім того, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 258 цього Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається із змісту кредитного договору №385 к-смп від 15.02.2008 року (п.5.8) сторони договору збільшили встановлену законом позовну давність для зобов'язань, пов'язаних зі сплатою пені, визначивши її строк у три роки.

Колегія суддів також звертає увагу, що незважаючи на досягнення згоди щодо строку позовної давності відносно пені у три роки, із матеріалів справи, зокрема, із останнього розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів нарахована за період із 13.12.2011 року у сумі 47 934, 77 дол. США, а пеня за несвоєчасне погашення кредиту нарахована із 11.03.2013 року у сумі 23 569,98 грн.

Відтак, враховуючи, що до суду позивач звернувся 30.11.12 року, позивач протягом розгляду справи збільшував та уточнював позовні вимоги, нарахування пені за період із 13.12.2011 року та із 11.03.13 року здійснено у межах не лише строку позовної давності встановленої договором, а і строку встановленого Законом.

Згідно із ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

За своїм змістом цей Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 року (справа №6-44цс15) та у постанові цього ж суду від 15.04.2015 року (справа №6-46цс15), які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування судами.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Таким чином, відповідачу ОСОБА_2 був наданий кредит в іноземній валюті та на його забезпечення ОСОБА_3 передала в іпотеку банку житловий будинок, загальною площею 189,7 кв. м, який використовується майновим поручителем, як місце постійного проживання, іншого житла відповідач не має.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок, який є предметом іпотеки відповідає вимогам щодо нерухомого житлового майна, передбаченим Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки його площа не перевищує 250 м 2 (будинок загальною площею 189,7 кв.м), нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання майнового поручителя, у його власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а відповідачі не є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки, але ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до ст. 217 ЦПК України, слід відстрочити його виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону.

Визначаючи розмір суми богу на погашення якої слід звернути стягнення на предмет іпотеки колегія суддів вважає, що дана сума, в межах заявлених позовних вимог, становить 211 983, 24 доларів США (204 089, 75 доларів США заборгованість за період із 28.12.2009 року по 12.12.2014 року + 7893, 49 доларів США заборгованості по відсоткам, стягнутих за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2010 року).

При цьому сума 211 983, 24 дол. США має такі складові: заборгованість по кредиту прострочена 73333, 26 доларів США; заборгованість по кредиту строкова 6 666, 74 доларів США; заборгованість по процентах 60 478, 49 доларів США (52585 доларів США + 7893, 49 доларів США заборгованості по відсоткам, стягнутих за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 квітня 2010 року); пеня за несвоєчасне погашення кредиту 23 569, 98 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату процентів 47 934, 77 доларів США та еквівалентна 4 387 680, 40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у переданому в іпотеку банку будинку за адресою: АДРЕСА_2, згідно довідки № 413 про реєстрацію місця проживання, зареєстровані та проживають ОСОБА_3, 1983 року народження, її чоловік ОСОБА_4, 1981 року народження та син - ОСОБА_5, 2010 року народження.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Частини 2 і 3 зазначеної статті встановлюють певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотеко держателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або власника, або в інший погоджений сторонами строк.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укргазбанк» про виселення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, місцевий суд вірно виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, та не надано доказів, які б підтверджували фактичне повідомлення боржника або майнового поручителя про наміри щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в разі неусунення порушень кредитного договору, а саме сплати заборгованості, або звільнення в добровільному порядку предмета іпотеки. Позивачем також не було надано до суду доказів отримання відповідачами вказаного повідомлення - вимоги іпотекодержателя про усунення порушень умов договору і в свою чергу порушення цієї вимоги зі сторони відповідачів, а саме її невиконання в добровільному порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги ПАТ «Украгазбанк» в частині непогодження з рішенням місцевого суду про відмову у виселенні відповідачів з предмету іпотеки, є необґрунтованими та на увагу не заслуговують з вищенаведених підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» підлягає стягненню в дольовому порядку 3654 грн. судового збору сплаченого позивачем за розгляд позову про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та 1827 грн., судового збору за подання апеляційної скарги, а всього по 2740, 50 грн. з кожного (3654+1827)/2).

З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Укргазбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором, стягнення пені- скасуванню, з ухваленням в цій частині нового про часткове задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 рокуу частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань за кредитним договором, стягнення пені- скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 204 089, 75 доларів США, з них: заборгованість по кредиту прострочена 73 333, 26 доларів США; заборгованість по кредиту строкова 6 666, 74 доларів США; заборгованість по процентах 52 585 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 23 569, 98 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату процентів 47 934, 77 доларів США.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №385 к-смп від 15.02.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки без оформлення заставної №385 к-смп від 15.02.2008 року:

житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, та який на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 15.02.2002 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою за реєстром №1-175 на праві власності належить ОСОБА_3. Право власності на нерухоме майно зареєстровано Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 04.02.2008 року, реєстраційний номер 21995708, записано в книзі 19, номер запису 189, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 04.02.2008 року за номером 17608051 Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району». В цілому за вищевказаною адресою розташовано та передано в іпотеку житловий будинок літ. «А-3», житловою площею 89,5 кв.м, загальною площею 189,7 кв.м, гараж літ. «Б», сарай літ. «Б1», літній душ літ. «В», ворота-хвіртка №1, хвіртка №2, хвіртка №3, хвіртка №4, огорожа №5, огорожа №6, огорожа №7, огорожа №8, вимощення літ. «І»;

земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 05.02.2008 року Ковалівською сільською радою Полтавського району та області, загальною площею 0,15 га. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №35, кадастровий номер НОМЕР_3. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та яка належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: 36000, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 17.05.2000 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», за рахунок вартості якого погасити зобов'язання по кредитному договору №385 к-смп від 15.02.2008 року в загальній сумі 211 983, 24 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту прострочена 73333, 26 доларів США; заборгованість по кредиту строкова 6 666, 74 доларів США; заборгованість по процентах 60 478, 49 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 23 569, 98 доларів США; пеня за несвоєчасну сплату процентів 47 934, 77 доларів США.

Відстрочити виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року №1304-VІІ.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» по 2740, 50 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.В. Прядкіна З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль