АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/263/15 Справа № 2-2495/09 Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А.М. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2009 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року позивач ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, в обґрунтування вимог посилався на те, що 22.11.2007 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №101815-CRED, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок НОМЕР_1, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2009 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, між ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були укладені договори поруки.

Відповідач свої зобов'язання перед банком за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим, станом на 09.02.2009 року має заборгованість у розмірі 14809,17 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 11467,72 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3341,45 грн.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 101815- CRED від 22.11.2007 року у розмірі 14809,17 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 11467,72 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3341,45 грн., та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2009 року позов задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ПриватБанк» - заборгованість за кредитним договором №101815-CRED від 22.11.2007 року у розмірі 14809,17 грн., судові витрати у розмірі 148,09 грн. судовий збір та 30,00 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду судового процесу.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2014 року визначено складові стягнутої суми заборгованості: стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Закритого акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №101815-CRED від 22 листопада 2007 року у розмірі 14809 грн. 17 коп (чотирнадцять тисяч вісімсот девять гривень сімнадцять копійок), яка складається з: заборгованості по кредиту - 11467 грн. 72 коп., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3341 грн. 45 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позовних вимогах до нього про стягнення заборгованості.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.11.2007 року між ПриватБанком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №101815-CRED, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштівна картковий рахунок НОМЕР_1, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.05.2009 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за Графіком погашення кредиту та процентів (а.с.5-8).

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором №101815-CRED від 22.11.2007 року належним чином не виконувала, тому станом на 09.02.2009 року має заборгованість у розмірі 14809,17 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 11467,72 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3341,45 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22.11.2007 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_3 станом на 09.02.22009 року, в останнє ОСОБА_3 здійснила платіж за кредитним договором 26.09.2008 року (а.с.4).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №101815-CRED від 22.11.2007 року між ПриватБанком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були укладені договори поруки, обидва за №101815 cred від 22.11.2007 року (а.с.8 на звороті, 9).

Відповідно до п.2 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4 договорів поруки, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Виходячи із встановлених обставин, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він власноруч не підписував договір поруки №101815 cred від 22.11.2007 року, з ним ознайомлений не був, про його існування дізнався лише від співробітників державної виконавчої служби; у період з листопада по грудень 2007 року проходив стажування на посаду у приватному підприємстві, де директором була ОСОБА_3, яка мала у володінні його копію паспорта та ідентифікаційного коду, які й використала під час укладення кредитного договору, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав:

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази у справі мають бути належними та допустимими у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставинам, на які посилається апелянт.

За клопотанням апелянта ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року у справі було призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: Підпис від імені ОСОБА_2 в договорі поруки №101815 сгеd від 22 листопада 2007 року виконаний самим ОСОБА_2 чи іншою особою? Проте, ОСОБА_2 не виконав вимоги ухвали, отримавши у травні 2015 року рахунок № 0306 від 19 березня 2015 року на оплату проведення судової експертизи, не провів оплату експертизи, в зв'язку з чим ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року про призначення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2009 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості почеркознавчої експертизи скасовано.

Таким чином, судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 була надана можливість довести ті обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі як на підставу своїх заперечень, проте, він такою можливістю не скористався і свої зобов'язання з доказування не виконав.

З огляду за зазначене, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення в цій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції не врахував, що нормами ст.88 ЦПК України не передбачено солідарне стягнення судових витрат.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині порядку стягнення судових витрат змінити, сягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі по 60,00 грн. з кожного, а в решті оскаржуваної частини залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2009 року змінити в частині порядку стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у розмірі по 60,00 грн. з кожного.

В решті рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2009 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова