Номер провадження 2/754/3957/15
Справа №754/8849/15-ц
04 вересня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Панченко О.М.
при секретарі - Москович В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач колишній чоловік його доньки та був зареєстрований в спірній квартирі 26.10.2006 року як член сім»ї. Проте життя його доньки з відповідачем не склалося і вони розлучилися. З травня 2014 року відповідач в квартирі не проживає, не цікавиться нею, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких його речей в квартирі немає. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі він змушений за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на відповідача. На підставі викладеного він вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про задоволення позову.
Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також позивач в судовому засіданні.
Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про право власності від 02.12.1998 року (а.с.7) вказана квартира належить на праві приватної власності позивачу по справі.
Відповідач зареєстрував шлюб з донькою позивача в зв»язку з чим був зареєстрований у спірній квартирі 26.10.2006 року (а.с. 8).
Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.
В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач з травня 2014 року в спірному житловому приміщенні не проживає та не сплачує комунальні послуги, ніяких його речей в ній немає, що підтверджується актами ЖБК «Квазар 7» від 08.06.2015 року, 03.08.2015 року (а.с.6,25).
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 на протязі останніх 1,5 років, в квартирі і на вулиці вона його не бачила, хоча буває там досить часто, оскільки підтримує дружні стосунки з донькою позивача.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243.60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 110, 212-215, 224-233 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. в рахунок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.