Провадження №2/359/181/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Пузирній А.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про визнання житлового бу-динку з надвірними будівлями об'єктом спільної сумісної власності сторін, про визнання за позивачем права власності на ? частку в житловому будинку з надвірними будівлями,

встановив:

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що з 2002 року сторони проживали однією сім'єю. 19 березня 2004 року відповідач за договором купівлі-продажу придбала житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Після цього 29 травня 2004 року сторони уклали шлюб. Житловий будинок з надвірними будівлями був придбаний під час їх про-живання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Тому цей об'єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. Однак ОСОБА_4 не визнає цю обставину. Тому ОСОБА_3 просить суд встановити факт проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в пе-ріод часу з 2002 року до 29 травня 2004 року, визнати житловий будинок з надвірними будів-лями по АДРЕСА_1 об'єктом їх спільної сумісної власності, та визнати право власності за позивачем на ? частку в цьому об'єкті нерухомого майна.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 підтримують позов та просять суд задовольнити його.

Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задо-волення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Спірний житловий будинок з надвірними будівлями є власністю ОСОБА_4 Тому представник відповідача ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідив-ши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 19 березня 2004 року ОСОБА_5 уклала зі ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріаль-ного округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №756. За цим договором ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купила житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

29 травня 2004 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_3 шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Бориспільського МУЮ, про що в книзі актів про укладення шлюбів був зроблений актовий запис №128. Після реєстрації шлюбу відповідач обрала прізвище «Руденко».

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як роз'яснив Верховний Суд України, при застосуванні ст.74 СК України слід виходи-ти з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для ви-рішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт про-живання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона є рідною сестрою позивача. Наприкінці 2001 року ОСОБА_3 приїхав в м. Бориспіль. В 2002 році він познайомився з відповідачкою. В середині того ж року вони почали проживати разом в будинку її батьків, що розташовується в с. Іванків Бориспільського району. Приблизно в 2003 році сторони переїхали в м. Бориспіль та орендували будинок, розташований по вул. Глінки в пос. Дубечанському. Свідок ОСОБА_8 неодноразово була в гостях та бачила, що у них були спільні побутові речі та продукти харчування. Відповідач не працювала. ОСОБА_3 заробляв грошові кошти та передавав їх відповідачу. У них був спільний бюд-жет. В 2004 році свідку ОСОБА_8 стало відомо про продаж старого будинку по АДРЕСА_1. Вона повідомила про це позивачу. Сторонам сподобався цей будинок, тому за спільні грошові кошти вони придбали його. В тому ж році сторони почали здійснювати ремонт. Свідок ОСОБА_8 допомагала їм в цьому. Вони одружились, у них народився син ОСОБА_9. Після цього сторони разом з ним переїхали у відремонтований будинок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він є чоловіком сестри позивача. В 2001 році ОСОБА_3 приїхав в м. Бориспіль. В 2002 році він познайо-мився з відповідачкою. Наприкінці весни того ж року вони почали проживати разом в будин-ку її батьків, що розташовується в с. Іванків Бориспільського району. В 2003 році сторони переїхали в м. Бориспіль та орендували будинок, розташований по вул. Глінки в пос. Дубе-чанському. Свідок ОСОБА_10 неодноразово святкував з ними свята. Йому відомо про те, що у них все було спільне. Приблизно весною 2004 року сторони придбали будинок, розташований в с. Глибокому Бориспільського району. В тому ж році вони переїхали в цей будинок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він є хрещеним сина сторін. Йому відомо про те, що з 2002 року ОСОБА_3 почав проживати з відповідачкою. Спочатку сторони проживали в будинку її батьків, що розташовується в с. Іванків Бориспіль-ського району. Після цього вони переїхали в м. Бориспіль та жили в орендованому будинку, розташованому в пос. Дубечанському. В 2004 році сторони придбали будинок, розташований в с. Глибокому Бориспільського району. В тому ж році вони разом з дитиною переїхали в цей будинок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що з 2001 року він працював з позивачем. На той час ОСОБА_3 проживав у своєї сестри в м. Борисполі. В 2002 році він познайомився з відповідачем. Вона проживала з батьками в с. Іванків Борис-пільського району. В тому ж році ОСОБА_3 переїхав до неї. З того часу вони проживали разом. В 2003 році сторони переїхали жити в м. Бориспіль та орендували будинок по вул. Глінки. Весною 2004 року вони придбали будинок в с. Глибокому Бориспільського району. В серпні того ж року вони переїхали в цей будинок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він працював разом з позивачем. Йому відомо про те, що в 2003 році ОСОБА_3 проживав з відповідачем. Вони орендували у ОСОБА_14 будинок по вул. Глінки в м. Борисполі. В 2004 році сторони придбали будинок, розташований в с. Глибокому Бориспільського району. В тому ж році вони разом з їх дитиною переїхали жити в цей будинок.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона є власницею будинку по вул. Глінки в пос. Дубечанському у м. Борисполі. В період часу з весни 2003 року до осені 2004 року сторони орендували цей будинок. Вони проживали разом. Свідок ОСОБА_14 не-одноразово заходила в жилий будинок та бачила, що відповідачка не працювала. Вона по-стійно була вдома та займалась господарством: готувала їжу, прала речі та прибирала. В 2004 році у сторін народився син. Через декілька місяців вони переїхали жити в інший будинок.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показала, що вона проживає в с. Глибокому Бориспільського району та є сусідкою сторін. В 2004 році вона працювала з ОСОБА_8, яка шукала будинок для її брата. Свідок ОСОБА_15 повідомила їй про те, що в с. Глибокому Бориспільського району продавався старий будинок. Сторони подивились та вирішили придбати його. В тому ж році вони переїхали жити в нього.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він також проживає в с. Глибокому Бориспільського району та є сусідом сторін. В 2004 році ОСОБА_15 повідо-мила йому про те, що є особи, які бажають оглянути будинок по вул. Ватутіна. Свідок ОСОБА_17 взяв у ОСОБА_6 ключі від цього жилого будинку та показав його сторонам. ОСОБА_3 разом з відповідачем та ОСОБА_8 оглянули будинок. Після цього сторони вирішили придбати його.

Аналіз показань свідків підтверджує те, що з 1 січня 2004 року до дня укладення сторо-нами шлюбу, а саме до 29 травня 2004 року, ОСОБА_3 перебував з відповідачем в устале-них відносинах, які притаманні подружжю. Жоден з них не перебував в будь-якому іншому шлюбі. Ці обставини свідчить про те, що вони проживали однією сім'єю без реєстрації шлю-бу.

Житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 був придбаний в той період часу.

З огляду на ці обставини суд вважає, що цей об'єкт нерухомого майна є їх спільної сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.75 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому ін-шому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної суміс-ної власності, частки майна таких осіб є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що сторони дій-шли домовленості з приводу поділу спірного житлового будинку з надвірними спорудами.

Тому суд вважає, що в порядку поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності сторін, належить визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку в житловому будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Інша ? частка в цьому об'єкті нерухомого майна належить ОСОБА_4

Однак СК України набрав чинність лише 1 січня 2004 року. Він не має зворотної дії у часі та не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності. З огляду на ці обставини відсутні підстави для встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2002 року до 1 січня 2004 року. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмовити.

Крім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що в 2004 році вона займалась продажем будинку по АДРЕСА_1. В тому ж році до неї звернувся ОСОБА_16 та повідомив про те, що є особи, які бажають оглянути цей будинок. Тому свідок ОСОБА_6 передала йому ключі від вхідних дверей.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 взагалі не надав суду жодних показань.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч.3 цього Кодексу суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Встановлено, що показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_18 не містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Тому суд вважає ці докази неналежними та оцінює їх критично.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З квитанції №1022/з15 від 17 жовтня 2014 року (а.с.1) вбачається, що ОСОБА_3 спла-тив судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Пред'явлений ним позов задоволений.

З огляду на ці обставини суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про визнання житлового будинку з надвірними будівлями об'єктом спільної сумісної власності сторін, про визнання за позивачем права власності на ? частку в житловому будинку з надвірними будівлями за-довольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 1 січня 2004 року до 29 травня 2004 року.

Визнати житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В порядку поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності сторін, визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частку в житловому будинку з на-двірними будівлями по АДРЕСА_1.

У задоволенні позову в частині вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 2002 року до 1 січня 2004 року відмови-ти.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 ви-трати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець