Справа № 755/9219/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретаря Бурлай О.Б.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та повернення майна, -

у с т а н о в и в :

30.04.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю та повернення майна, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю зобовязавши відповідачів повернути незаконно вилучений автомобіль марки «МERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 та стягнути з відповідачів заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є власником автомобіля марки «МERCEDES - BENZ», державний номер ний знак НОМЕР_1. 20 липня 2010 року позивач був запрошений працівниками Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві для з'ясування обставин щодо можливої причетності цього автомобіля до скоєної дорожньо-транспортної пригоди. Того ж дня працівники міліції забрали у позивача вказаний автомобіль та реєстраційні документи на нього, при цьому позивачу не було надано жодного процесуального документу щодо вилучення автомобіля, а також щодо причетності позивача до вказаної дорожньо-транспортної пригоди чи кримінальної справи, в межах розслідування якої відбулося вилучення автомобіля. Після звернень позивача до працівників Дніпровського РУГУ МВС йому пояснили, що на даний час в провадженні Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві знаходиться кримінальна справа №04-24480, порушена за ознаками злочину, передбаченого ст. 146 КК України, і його автомобіль визнано знаряддям злочину та приєднано до матеріалів кримінальної справи, як речовий доказ. Враховуючи те, що позивач не має ніякого відношення до розслідування даної кримінальної справи, а вилучення автомобіля порушує право власності позивача на нього, позивач звернутися до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що з листів, які надійшли на його адресу не вбачається, що перешкоджає слідчому, в провадженні якого знаходиться дана кримінальна, повернути йому на відповідальне зберігання автомобіль, який визнано речовим доказом по кримінальній справі. Позивач вказує, що у Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (ст. 13,41 Конституції України). Статтею 316 КЦ України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За наведених обставин позивач зазначає, що через неправомірні дії відповідачів він не може користуватися належним йому автомобілем, тобто його право власності є порушеним і підлягає поновленню відповідно до вимог діючого законодавства. Згідно до ст. 16 ЦК України способами захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. За наведених обставин позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що позовна заява мотивована тим, що 20 липня 2010 року працівниками Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві незаконно вилучено належний позивачу на праві власності автомобіль марки «МERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 та реєстраційні документи на нього. При цьому, будь-яких документів про вилучення автомобіля, а також щодо причетності позивача до вказаного злочину йому не надано. Незаконність вилучення автомобіля підтверджується тим, що вилучення автомобіля відбулося в порушення вимог КПК України (в редакції 1960 року), зокрема слідчим не винесено постанову про виїмку автомобіля, як того вимагає ст. 178 КПК України, та не пред'явлено її позивачу, не складено протокол виїмки автомобіля (ст. 186 КПК України), не складено протокол огляду автомобіля (ст. 79 КПК України). Окрім того, представник наголошує на тому, що згідно із ст. 1 вказаного кодексу призначенням КПК України є визначення порядку провадження у кримінальних справах. Згідно із вимогами ст. 2 Кодексу завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний. На підставі ст. 3 КПК провадження в кримінальних справах на території України здійснюється за правилами цього Кодексу. Як наслідок порушення відповідачами вимог КПК України під час досудового розслідування у кримінальній справі №04-24480 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, позивач зазнав порушення свого конституційного права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, непорушність якого гарантується Конституцією та законами України. Саме через незаконність дій відповідачів позивач позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, від чого постійно відчуває моральні страждання, які тривають вже більше п'яти років. Представник зазначає, що такий стан речей є неприпустимим у правовій та демократичній державі. Також незаконність вилучення автомобіля, на думку представника, підтверджується тим, що автомобіль було прилучено в якості речового доказу по вказаній кримінальній справі на підставі відповідної постанови слідчого від 26.07.2010, при цьому відсутні відповідачі не можуть пояснити чи було складено слідчим протокол огляду автомобіля з метою визнання його у подальшому речовим доказом, як того вимагає ст. 79 КПК України та вказаний протокол не було надано. Не зважаючи на те, що слідство триває вже пять років слідство не змогло перевірити причетність товариша позивача ОСОБА_5, якому позивач надав свій автомобіль для виїзду на природу, до скоєння цього злочину. На думку представника, працівники міліції безпідставно звинувачують позивача у не сприянні в розкритті злочину та незабезпеченні явки ОСОБА_5 для допиту в якості свідка, оскільки згідно чинного законодавства України позивач не зобовязаний це робити на відміну від працівників відповідного органу внутрішніх справ, як то передбачено правилами КПК України. На даний час розслідування у кримінальній справі зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 206 КПК України у зв'язку з не встановленням особи, яка вчинила злочин. Представник зазначає, що санкція ч. 2 статті 126 КК України за вчинення вказаного злочину передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п'яти років або позбавлення волі на той самий строк, а, отже, згідно із ч. 3 ст. 12 КК України це є злочином середньої тяжкості. Згідно із ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п'ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості, згідно із ч. 2 вбачається випадок переривання строку давності, коли особа ухиляється від слідства. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 211 КПК України справа, у якій слідство зупинено, підлягає закриттю по закінченню строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, зазначених у статтях 49 і 106 КК України. За таких умов представник вважає, що з огляду на те, що з часу вчинення злочину минуло більше 5 років та що особу злочинця не встановлено, у даному випадку має бути застосовано строк давності та закрито кримінальну справу, однак відповідач з незрозумілих причин вказану кримінальну справу не закриває, натомість пустив її на самотік і сподівається, що кримінальна справа коли-небудь буде розкрита саме з допомогою інших осіб, в тому числі позивача. Представник вважає, що такий стан речей є неприпустимим, тому що підриває авторитет органів внутрішніх справ в особі Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві та віру людей у ефективне, швидке і повне розкриття злочинів. При цьому, на думку представника, посилання на те, що позивач не забезпечує явку ОСОБА_5 до відділу міліції є нічим іншим, як перекладання обов'язків з розслідування злочину працівниками міліції на простого громадянина, який не наділений відповідними повноваженнями. Крім того, вказана позиція відповідача розцінюється як маскування своєї бездіяльність у ході розслідування вказаної кримінальної справи. На думку представника, відповідачі усвідомлюють факт порушення права власності позивача, що гарантується Конституцією України, але з метою розслідування, збереження слідів злочину та відтворення обстановки та обставин події автомобіль повинен перебувати на штраф-майданчику. При цьому, представник вважає, що відповідач не навів вагомих аргументів на підтвердження обставини необхідності зберігання автомобіля у райвідділку міліції, а не у позивача. Натомість будь-яких доказів того, що існує реальна загроза знищення чи відчуження автомобіля відповідачем не надано. На думку представника, відповідач не вжив усіх належних заходів для ефективного розслідування вказаної кримінальної справи та намагається перекласти свої обов'язки з розкриття злочину на позивача, тим самим маскуючи допущені зі свого боку порушення вимог кримінально-процесуального закону. Постанова про проведення виїмки та протокол виїмки автомобіля в даній кримінальній справі не виносилися. Крім того, у своїх листах відповідач зазначив, що не передбачено вручення копії протоколу огляду іншим учасникам процесу, однак вказана позиція є неправомірною, оскільки згідно із вимогами ст. 188 КПК України про проведення обшуку або виїмки слідчий складає протокол у двох примірниках з додержанням правил статті 85 цього Кодексу, у ст. 189 КПК зазначено, що другий примірник протоколу вручається особі, у якої проведено виїмку. Отже, на думку представника, своїми листами відповідач підтвердив допущені порушення вимог КПК під час розслідування вказаної кримінальної справи. За твердженням представника, все вищевикладене дає обґрунтовані підстави вважати, що право власності позивача на автомобіль порушено, автомобіль незаконно було вилучено працівниками міліції та поміщено на штраф-майданчик Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, а також те, що відповідач не збирається повернути автомобіль позивачу найближчі декілька років, тож порушення права власності позивача буде тривати в майбутньому невизначений проміжок часу. Представник зазначає, що автомобіль має здатність зношуватися і його знаходження на штраф-площадці може призвести до розкрадання деталей та запчастин автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_6 РУГУ МВС України в м. Києві в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 11.07.2010 року слідчим Дніпровського РУГУ МВС України у м. Києві було порушено кримінальну справу за фактом події, яка мала місце 10.07.2010 року, а саме приблизно 20 год. 00 хв. група невстановлених досудовим слідством осіб, знаходячись біля ресторану Комфорт, що розташоване по вул. Профспілковій 14 в місті Києві, із застосуванням фізичного насильства на автомобілі НОМЕР_2 білого кольору незаконно викрали гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується постановою про порушення справи. Автомобіль марки MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1, білого кольору був визнаний речовим доказом по справі і було постановлено зберігати автомобіль на штрафмайданчику Дніпровського РУ в місті Києві, що підтверджується постановою про прилучення до справи речових доказів від 26 липня 2010 року. Надалі в ході судового розгляду було допитано гр. ОСОБА_3, який повідомив слідство про те, що вдень викрадення він давав належний йому автомобіль своєму знайомому і той йому пізніше повернув його пошкодженим, що підтверджується протоколом допиту позивача в якості свідка. На даний час слідство по справі зупинене на підставі ст. 206 п. 3 КПК (в редакції 1961 року) і остаточне рішення по справі не прийняте, отже передача автомобіля гр. ОСОБА_3 може перешкоджати проведенню досудового слідства і встановленню осіб причетних до скоєння злочину. З огляду на це, слідчим правомірно прийняте рішення про зберігання автомобіля на штраф майданчику. Також представник зазначає, що вчинено тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, тож посилання сторони позивача на закінчення строків давності в даному випадку є неспроможними. Як свідок, позивач розповідав, що позичив свій автомобіль ОСОБА_5 і він повернув автомобіль з пошкодженнями, однак допитати ОСОБА_5 поки що не вдалось, оскільки не вдалось його відшукати, а позивач в цьому питанні жодним чином не сприяє слідству, адже це його товариш і він міг повідомити про місце його знаходження та попросити зявитись на допит для надання пояснень. Представник зазначає, що на Україні діє презумпція невинності, однак автомобіль належить позивачу, тож не можна виключати, що сам власник на ньому і їздив, та оскільки автомобіль містить сліди злочину, передання його власнику є недоцільним і суперечить інтересам слідства. Автомобіль буде відремонтований, позивач буде його використовувати, тож речовий доказ втратить первинний стан, що призведе до втрати наявних на ньому слідів злочину та не можливості проведення слідчих дій з цим автомобілем, а в подальшому може стати обставиною, що виключить можливість розкриття злочину та доведення вини осіб, що його вчинили. Представник вказує, що право власності дійсно є непорушним, однак закон встановлює обмеження здійснення такого права і в даному випадку наявні законні підстави для обмеження права власності, з метою належного розслідування і розкриття злочину, встановлення осіб причетних до його вчинення, доведення винності та покарання злочинців. Представник вважає позов безпідставним, оскільки наявна постанова слідчого про визнання речовим доказом та приєднання до кримінальної справи у порядку ст. 79 КПК України і автомобіль законно зберігається на штрафмайданчику. На вказаному автомобілі було викрадено двох людей, при цьому розшукати ОСОБА_5 не представилось можливим, оскільки він переховується, а позивач не сприяє слідству у встановленні місця знаходження цієї особи, що є дивним, адже чим скоріше буде закінчене слідство, тим скоріше автомобіль буде повернутий. Передача автомобіля позивачу суперечитиме інтересам слідства у звязку із тим, що на автомобілі містяться сліди злочину, які не можна чіпати до закінчення всіх необхідних слідчих дій із використанням цього автомобіля. Також представник зазначає, що в даному випадку розглядається цивільний позов, тож посилання сторони позивача на порушення вимог КПК України в процесі визнання автомобіля речовим доказом не охоплюються нормами ЦПК України, а зі скаргами в порядку ст. 303 КПК України на незаконність дій слідчого позивач не звертався і на даний час постанова про визнання автомобіля речовим доказом, приєднання його до матеріалів кримінальної справи та зберігання речового доказу на штрафмайданчику є чинною, не оспорювалась та не скасовувалась, відповідні дії слідчого незаконними в порядку КПК України не визнавались. Представник вважає за необхідне та доцільне залишити автомобіль на штрафмайданчику, оскільк вчинено тяжкий злочин, а транспортний засіб містить його сліди, які можуть зникнути у разі повернення автомобіля власнику.

Відповідач слідчий СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля НОМЕР_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САА050713 (а.с. 28).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві від 11.07.2010 року про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження встановлено, що 10.07.2010 року приблизно о 20 год. 00 хв. група невстановлених досудовим слідством осіб, знаходячись на території ресторану Комфорт, що розташоване по вул. Профспілковій 14 в місті Києві, із застосуванням фізичного насильства, незаконно викрали гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Слідчий постановив порушеними по факту викрадення невстановленими досудовим слідством особами гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та присвоїти справі реєстраційний номер №04-24480 (а.с. 40).

За змістом наявного в матеріалах справи протоколу допиту свідка від 26.07.2010 року, допитаний у якості свідка ОСОБА_3 (позивач у справі) показав, що 09.07.2010 року свідку зателефонував його товариш ОСОБА_5 та попросив у свідка належний останньому мікроавтобус MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_1 для того щоб поїхати на природу з друзями. Свідок погодився та цього дня близько 14:00 год. передав ключі від автомобіля ОСОБА_5, який обіцяв повернути автобус після вихідних. ОСОБА_5 повернув автомобіль 11.07.2010 року близько 15:30 год. При цьому, свідок помітив, що на автомобілі відсутня захисна дуга та замінена внутрішня ручка передніх правих дверцят. На питання свідка ОСОБА_5 відповів, що захисну дугу зламали і виломали ручку, оскільки були в стані алкогольного спяніння, але останній пообіцяв все виправити (а.с. 43).

26.07.2010 року слідчий СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві виніс постанову про прилучення до справи речових доказів зі змісту якої вбачається, що 10.07.2010 року приблизно 20 год. 00 хв. група невстановлених досудовим слідством осіб на території ресторану Комфорт, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Профспілкова, 14, із застосуванням фізичного насильства та незаконно викрали ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і зникли у невідомому напрямку на автомобілі MERCEDES-BENZ білого кольору. 26.07.2010 року в ході огляду місця події вилучено автомобіль НОМЕР_3, білого кольору, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2. Приймаючи до уваги, що вилучений 26.07.2011 року автомобіль по даній кримінальній справі має значення речового доказу, керуючись ст.ст. 79, 130 КПК України слідчий постановив: визнати речовим доказом по кримінальній справі №04-24480 - автомобіль НОМЕР_3, білого кольору, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2; приєднати в якості речового доказу по кримінальній справі №04-24480 наступне - автомобіль НОМЕР_3, білого кольору, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2; автомобіль НОМЕР_3, білого кольору, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2 зберігати на штраф-майданчику Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві (а.с. 41).

Відповідно до положень ст.ст. 13, 41 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому. за змістом ч.ч. 5, 7 ст. 319, ч. 2 ст. 321 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, право власності не є абсолютним і власник може бути обмежений у своєму праві власності, однак лише у випадках прямо передбачених законом, зокрема і коли цього вимагають інтереси суспільства. В даному випадку наявний пріоритет інтересів суспільства, що полягають у розкритті злочину, встановленні винних осіб, доведенні їх винності та покаранні на противагу тимчасового обмеження власника у користуванні його майном, що є виправданим з точки зору співвідношення інтересів суспільства з одного боку, та обмеження права власності з іншого боку.

Згідно положень ст. 78 КПК України (в редакції 1960 року), речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об'єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом'якшення відповідальності.

За змістом ст. 79 КПК України (в редакції 1960 року), речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації. В окремих випадках речові докази можуть бути до вирішення справи в суді повернуті їх володільцям, якщо це можливо без шкоди для успішного провадження в справі.

Поряд з цим відповідно до ст.ст. 80, 81 КПК України (в редакції 1960 року), речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи. Питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, посилання представника відповідача на те, що автомобіль містить сліди злочину, що також підтверджується змістом протоколу допиту свідка про те, що автомобіль був повернутий йому у пошкодженому стані, тож повернення його власнику без шкоди для результатів проведення досудового розслідування є неможливим, адже його використання та ремонт призведе до знищення на речовому доказі слідів злочину.

При цьому, на переконання суду, відсутність протоколів слідчих дій, на які посилається сторона позивача, не позбавляє автомобіль статусу речового доказу у справі та його важливості у збереженому первинному стані для належного проведення досудового слідства, і це не може бути підставою для повернення транспорту володільцю, адже основний процесуальний документ, а саме постанова про прилучення до справи речового доказу наявна в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили або по закінченню строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи речові докази повертаються законному власнику.

Таким чином стверджувати, що відповідачі якимось чином чинять позивачу перешкоди у користування його майном в розумінні ст. 391 ЦК України, до прийняття рішення за наслідками розслідування кримінальної справи підстав немає.

На переконання суду, вирішення питання про повернення речових доказів до настання строків, передбачених КПК України (в редакції 1960 року) може призвести до неможливості прийняття рішення по кримінальній справі, що потягне за собою можливе залишення винних осіб у вчиненні злочину без покарання. Якщо ж органи досудового слідства не спроможуться належним чином провести розслідування кримінальної справи в межах строків давності, речовий доказ буде повернутий після закриття кримінальної справи.

В даному випадку позивач не позбавлений права власності на автомобіль, а лише обмежений на певний час ним користуватися та розпоряджатися, оскільки слідчими органами встановлено, що транспортний засіб використовувався як засіб вчинення злочину та містить сліди злочину і відповідно до постанови слідчого визнаний речовим доказом по кримінальній справі.

Таким чином, оскільки по кримінальній справі порушеній за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України досудове розслідування не завершене, поданий позивачем позов є передчасним, а тому позовні вимоги про повернення майна не підлягають задоволенню. І оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про усунення перешкод в користуванні власністю, вони також задоволенню не підлягають враховуючи, що в межах цивільного процесу незаконності утримання автомобіля на штраф-майданчику не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 78, 79, 80, 81 КПК України (в редакції 1960 року), суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та повернення майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя