Провадження № 22-ц/779/1561/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю. секретаря Капущак С.В.

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 08 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом із врахуванням збільшених позовних вимог, зазначав, що 9 листопада 2008 року він позичив ОСОБА_4 3300 євро з терміном повернення 09 грудня 2008 року, про що останній написав розписку. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 35357,70 грн., що еквівалентно 3300 євро та 354 грн державного мита. Посилаючись на те, що відповідач не виконує рішення суду та не повернув борг за договором позики, а офіційний курс іноземної валюти зріс, просив стягнути з відповідача в судовому порядку майнову шкоду в розмірі 73301 грн., з яких: 44566, 47 - майнова шкода; 5853,88 грн. - три проценти річних; 22881,47 - проценти за користування сумою позики.

Заочним Івано-Франківського міського суду від 08 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 28 735 грн. 35 коп., з яких: 5853 грн. 88 коп. три проценти річних, 22 881 грн. 47 коп. відсотки за договором позики від 09 листопада 2008 року та 287 грн. 35 коп. судового збору. В задоволення решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2- ОСОБА_5 ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про повне задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив помилкове рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що у зв'язку з подорожчанням іноземних валют стосовно гривні, грошові кошти в сумі 3300 євро можна придбати за 79924 грн. 71 коп., а не 35357 грн. 70 коп. як стягнув суд, тому загальна майнова шкода становить 44566 грн. 47 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що 9 листопада 2008 року між сторонами укладено договір позики згідно якого ОСОБА_2 позичив ОСОБА_43300 євро, про що позичальник написав розписку. Оскільки позичальник у добровільному порядку борг не повертав, рішення суду про стягнення боргу не виконано, то суд стягнув з останнього на користь позивача борг у сумі 28735, 35 грн. та судові витрати.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Судом встановлено, що 9 листопада 2008 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_4 3300 євро, про що позичальник написав розписку. Даний факт підтверджується копією письмовою розпискою, яка в матеріалах справи (а.с.5).

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2012 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за вказаним договором позики. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 35357,70 грн. що еквівалентно 3300 євро та 354 грн державного мита. Дане рішення не виконано, що сторонами не заперечується.

За змістом постанови Верховного Суду України від 20.01.11 у справі № 10/25, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір поцентів не встановлений договором або законом.

Договором позики не визначено розмір відсотків за користування грошовими коштами, тому відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 28735 грн. 35 коп., з яких: 5853 грн. 88 коп. три проценти річних, 22881 грн. 47 коп. відсотки за договором позики від 09 листопада 2008 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку,оскільки порушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625, 1048 ЦК України.

Разом з тим, відмовляючи позивачу стягненні 44566 грн.41 коп. заподіяних збитків, суд першої інстанції не врахував вимог ч. 1 ст. 1046 ЦК України, так як позичальник не повернув позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики),які отримав за договором позики.

Згідно представленого розрахунку, на час розгляду справи офіційний курс Національного банку України євро становить 2400,31 грн. за 100 євро.

Отже, заборгованість за договором позики становить 44566 грн.47 коп. (44566,47 грн. + 35357 грн. 70 коп. = 79924 грн.71 коп. / 2400,31 грн. = 3300 євро).

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 44566 грн.47 коп. заподіяних збитків підлягає скасуванню з підстав встановлених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Згідно зі змістом ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити. Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 08 червня 2015 року в частині відмови у стягненні 44566 грн.47 коп. заподіяних збитків та судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 44566 грн. 47 коп. заподіяних збитків та 799 грн. судових витрат

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

Я.Ю.Ковалюк