Справа № 374/130/15 Головуючий у І інстанції Потапенко А.В.
Провадження № 22-ц/780/4056/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 01.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «Приват Банк» на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги мотивував тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладали кредитний договір 18 січня 2007 року, за умовами якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 61734,48 грн. на термін до 17 січня 2014 року, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору; у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував умови договору, станом на 02 березня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 404469,66 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 404469,66 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року позов частково задоволено, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 179806,68 грн. та судові витрати.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Ржищівського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року в частині зменшення вимог про стягнення заборгованості з пені, задовольнивши позов в цій частині в повному обсязі, а в іншій частині залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 18 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № SAMDN8678 про відкриття карткового рахунку і обслуговування платіжної карти «Авторозстрочка», за умовами якого банк надає клієнту пакет послуг, для чого відкриває клієнту картковий рахунок і видає клієнту платіжну карту на умовах: тип карти - «Авторозстрочка», вид карти - особова, строк дії карти - два роки, валюта карткового рахунку - гривня. В розмірі платіжного ліміту карткового рахунку клієнт або його довірена особа використовують карту як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги) для перерахунку засобів з карткового рахунку на рахунки інших осіб і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін і законодавством України. Клієнту або його довіреній особі банком надаються послуги: поповнення карткового рахунку, підключення до системи Internet-banking, Mobile-banking шляхом отримання кодів доступу в банкоматах банку; надання кредитного ліміту на умовах, які будуть вказані в додатковій угоді до даного договору. Операції по картковому рахунку здійснюються у відповідності з діючим законодавством, Правилами користування платіжними картами. Підписанням договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з тарифами банку, правилами, які зобов'язується виконувати. Пунктом 6 кредитного договору клієнт зобов'язався за кредитному ліміту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, Правилами користування платіжними картами і Тарифами банку. Згідно п. 8.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання банком і клієнтом цього договору сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

18 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до даного договору, згідно якої клієнт накопичує первинний вклад (аванс) в сумі 13086 грн., в строк до 23 січня 2007 року, згідно графіку накопичення для придбання автомобіля, вартість якого складає 65430 грн. Клієнт зобов'язується вносити на платіжну карту щомісячно рівними частинами грошові кошти не пізніше строків і в розмірах, вказаних у графіку накопичення.

18 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 2 до даного договору, згідно якої банк надає клієнту кредитний ліміт «Торговий фіксований» в сумі 61734,49 грн. на строк до 17 січня 2014 року включно, у вигляді не відновлюваної кредитної лінії. Процентна ставка по кредитному ліміту встановлюється у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредитному ліміту із розрахунку 360 днів на рік, а також щомісячно в розмірі 0,5 % від суми виданого кредитного ліміту, комісії за резервування засобів у відповідності з п. 31 даної угоди і винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 39 даної угоди. Погашення заборгованості за цією угодою здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 01 по 20 число кожного місяця клієнт повинен вносити на картковий рахунок грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1327,29 грн. для погашення заборгованості по даній угоді, яка складається із заборгованості по кредитному ліміту, відсоткам, винагороди, комісії. Клієнт зобов'язується використовувати кредитний ліміт на цілі, указані в п. 1.1 угоди, виплачувати відсотки за користування кредитним лімітом згідно з п. 1.1, 16.1, 16.2, 16.3, 22, 25 даної угоди, погашення кредитного ліміту провести в порядку, сумах і строки, передбачені п. 1.1, 16.3 даної додаткової угоди. За користування кредитним лімітом в період з дати списання засобів з карткового рахунку до дати погашення кредитного ліміту клієнт щомісячно в період сплати сплачує проценти в розмірі, вказаному в п. 1.1 даної угоди. При порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого п. п. 17.2, 17.3 даної угоди, банк має право нарахувати, а клієнт зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % від суми поточної заборгованості по кредитному ліміту.

Станом на 02 березня 2015 року згідно наданого розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 має заборгованість за даним кредитним договором в загальному розмірі 404469,66 грн., із яких прострочена заборгованість за кредитом 44571,77 грн., прострочена заборгованість за процентами 115772,35 грн., заборгованість по пені 235612,98 грн., прострочена заборгованість по комісії 8542,56 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості по кредитному договору, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, які відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в зазначеному позивачем розмірі.

Факт наявності та розмір заборгованості відповідачем не спростовані, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом, по комісії за користування кредитом та пені із відповідача на користь позивача.

Разом із тим, із висновками суду про зменшення розміру неустойки колегія суддів погодитися не може із наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня є санкцією, яка нараховується з першого дня прострочення й доти, доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно із роз'ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п. 27 постанови Пленуму від 30 травня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Разом із тим суд першої інстанції зазначені вимоги закону залишив поза увагою, помилково застосував до спірних правовідносин ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 2 ст. 616 ЦК України без належних на те підстав за відсутності обставин, що вимагаються даними нормами закону, необґрунтовано зменшивши розмір заявленої позивачем неустойки.

Не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи висновки суду першої інстанції про те, що позивач по закінченню терміну строкового кредиту 17 січня 2014 року не звернувся до боржника з претензією (вимогою) про погашення боргу, як і не звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, продовжуючи нарахування пені, та не вжив при цьому заходів щодо її зменшення, що є підставами для зменшення розміру пені.

Оцінюючи дані висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що в своїх діях при зверненні із позовом до суду кредитор обмежений тільки строком позовної давності, і звернення до суду в межах обумовленого сторонами строку позовної давності не можна вважати винними або умисними діями з боку банку. Оскільки відповідно до кредитного договору строк закінчення терміну кредиту - 17 січня 2014 року, а позивач звернувся до суду з позовом у 2015 році, він дотримався загального строку позовної давності.

Крім того, суд першої інстанції за власною ініціативою без заяви сторони по справі застосував ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки, що прямо суперечить вимогам ч. 3 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач про застосування позовної давності заяви не надавав, у зв'язку з чим суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування ст. 267 ЦК України у даній справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в частині зменшення пені не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

При цьому колегія суддів враховує, що в резолютивній частині рішення суд першої інстанції зазначив загальну суму стягнутої заборгованості без її складових і скасування рішення лише в частині розміру стягнутої пені є неможливим.

Відтак відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення в цілому із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат і стягує із відповідача на користь позивача судові витрати 5481 грн. за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 18 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банк «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 404469,66 грн. та судові витрати 5481 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.