Справа № 202/1076/15-ц
№ 2/0202/2009/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент - банк» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент - банк» про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування поданої позовної заяви, яка в подальшому була уточнена, представник позивача зазначив, що 03.07.2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акцент - банк» було укладено договір № SАМАВ0097 «Стандарт. 12 міс.» про банківський строковий депозитний вклад в доларах США строком до 03.07.2013 року включно та пролонговано з 03.07.2013 року по 03.07.2014 року із виплатою 10,5% річних на перший строк та 10,25% річних відповідно із збільшенням процентної ставки на кожний пролонгований строк. Згідно з договором № SAMAB0097 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року він вніс на особовий рахунок № 1094 та передав Публічному акціонерному товариству «Акцент - банк» 50 000 доларів США. Крім того, 03.07.2012 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акцент - банк» було укладено договір №SAMAB0103 «Стандарт. 12 міс.» про банківський строковий депозитний вклад в доларах США строком до 03.07.2013 року включно та пролонговано з 03.07.2012 року по 03.07.2013 року із виплатою 10,5% річних на перший строк та 10,25% річних відповідно із збільшенням процентної ставки на кожний пролонгований строк. Згідно з договором № SAMAB0103 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року він вніс на особовий рахунок № 1102 та передав Публічному акціонерному товариству «Акцент - банк» 50 000 доларів США.11.11.2014 року він на адресу банку надіслав заяву про припинення дії договорів, повернення коштів, нарахування відсотків за користування коштами. Однак, грошові кошти так і не були повернуті, а співробітники банку ігнорують звернення позивача та не повідомляють про можливість отримання вкладу. Просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент банк» на його користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу № SAMAB0097 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року, а саме: суму банківського вкладу в розмірі 50 000 доларів США, суму несплачених відсотків в розмірі 7 260, 36 доларів США, суму трьох відсотків річних в розмірі 2 381, 40 доларів США, інфляційні витрати в розмірі 42 546, 7 доларів США, пеню в розмірі 26 891, 97 доларів США. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент - банк» на його користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу № SAMAB0103 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року, а саме: суму банківського вкладу в розмірі 50 000 доларів США, суму несплачених відсотків в розмірі 7 260, 36 доларів США, суму трьох відсотків річних в розмірі 2 381, 40 доларів США, інфляційні витрати в розмірі 42 546, 7 доларів США, пеню в розмірі 26 891, 97 доларів США.

В судові засідання зявлявся представник позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував. Надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що по справі відсутній предмет спору, оскільки позивачем не було доведено факт його звернення до відповідача та відмови останнього від виконання ним своїх зобовязань за укладеними договорами. Вважають, що зобовязання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Публічного акціонерного товариства «Акцент банк» в Автономній Республіці Крим, виконує АНО "Фонд захисту вкладників", за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, тому Публічне акціонерне товариство «Акцент банк» є неналежним відповідачем у справі. Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначають, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, тому вимоги про стягнення інфляційних витрат є безпідставними. Зазначає, що позивачем неправильно визначений період, за який могли б бути нараховані три відсотки річних, в разі наявності підстав для задоволення позову. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди є також безпідставними, оскільки ні нормами Конституції України, ні законом чи іншим нормативно правовими актами у сфері банківської діяльності, ні договором не передбачено право на відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди у звязку з неповерненням банківського вкладу, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Акцент банк» 03.07.2012 року було укладено договір банківського вкладу № SАМАВ0097 «Стандарт. 12 міс.» та договір банківського вкладу № SAMAB0103 «Стандарт. 12 міс.».

Відповідно до пункту 1 договору № SАМАВ0097 та договору № SAMAB0103 ОСОБА_1 передає Публічному акціонерному товариству «Акцент банк» 50 000 доларів США на 366 днів по 03.07.2013 року включно із виплатою 10,5% річних на перший строк.

Згідно квитанції № 4 від 03.07.2012 року, на виконання умов договору № SAMAB0097 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року, ОСОБА_1 передав Публічному акціонерному товариству «Акцент банк» 50 000 доларів США.

Згідно квитанції № 5 від 03.07.2012 року, на виконання умов договору № SAMAB0103 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року, ОСОБА_1 передав Публічному акціонерному товариству «Акцент банк» 50 000 доларів США.

Відповідно до пункту 1 договору № SAMAB0097 від 03.07.2012 року та договору № SAMAB0103 від 03.07.2012 року сплата відсотків здійснюється щомісячно.

Відповідно до пункту 2 договору № SAMAB0097 від 03.07.2012 року та договору № SAMAB0103 від 03.07.2012 року відсотки на суму внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок та включно до дня, який передує дню його повернення.

В пункті 7 договору № SAMAB0097 від 03.07.2012 року та договору № SAMAB0103 від 03.07.2012 року передбачено, що сторони мають право достроково розірвати даний договір у відповідності з діючим законодавством.

Позивач 11.11.2014 року та 16.12.2014 року звертався із заявою до відповідача з метою отримання коштів за банківським вкладом, проте до цього часу кошти позивачу не повернуті.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідач не виконав умови договору та вимоги ст. 1058-1961 ЦК України і безпідставно не повернув вклад.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, як передбачено нормами закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Крім цього, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Таким чином, фізичні особи не є суб'єктами зазначених правовідносин, а положення цього Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи банку про те, що зобов'язання за укладеними із позивачем договором повинні виконуватись АНО "Фонд захисту вкладників" за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим, а також посилання на нормативні акти Російської Федерації є безпідставними, оскільки ст. 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не передбачає підстав звільнення банку від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання його відокремленими філіями.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували посилання представника відповідача, що позивачем неправильно визначений період, за який нараховані три відсотки річних, суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення вкладу за договором № SAMAB0097 від 03.07.2012 року в розмірі 50 000 доларів США, відсотків в розмірі 7 260, 36 доларів США, трьох процентів річних в розмірі 2 381, 4 доларів США, та про стягнення вкладу за договором № SAMAB0103 від 03.07.2012 року в розмірі 50 000 доларів США, відсотків в розмірі 7 260, 36 доларів США, трьох процентів річних в розмірі 2 381, 4 доларів США, підлягають задоволенню, а в задоволенні вимог в частині стягнення індексу інфляції та пені необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується ст. 1167 ЦК України і роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди».

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі є договірними, тому, відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, а відповідно до умов договорів.

Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент - банк» про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент - банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за строковим договором банківського вкладу № SAMAB0097 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року: суму банківського вкладу в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США, суму несплачених відсотків в розмірі 7 260 (сім тисяч двісті шістдесят) доларів США 36 (тридцять шість) центів, суму трьох відсотків річних в розмірі 2 381 (дві тисячі триста вісімдесят один) долар США 40 (сорок) центів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент - банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за строковим договором банківського вкладу № SAMAB0103 «Стандарт. 12 міс.» від 03.07.2012 року: суму банківського вкладу в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США, суму несплачених відсотків в розмірі 7 260 (сім тисяч двісті шістдесят) доларів США 36 (тридцять шість) центів, суму трьох відсотків річних в розмірі 2 381 (дві тисячі триста вісімдесят один) долар США 40 (сорок) центів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда