АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6113/15 Головуючий 1-ї ін-т. - Блага І.С.
Справа № 646/1208/14-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Бровченко І.О., Піддубного Р.М.

за участю секретаря - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрборг» про визнання частково недійсним договору факторингу, стягнення коштів, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 21.10.2005 р. між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» (колишнє найменування - АКІБ «УкрСиббанк»), було укладено кредитний договір № 194-05/ХІЦ-Ф (номер було змінено відповідно до Додаткової угоди від 22.01.2007р. на № 0), на підставі якого позивач отримала кредит у сумі 20100 доларів США (101505 грн. у гривневому еквіваленті) строком до 21.10.2026 р., зі сплатою процентів за використання кредиту у розмірі 12,5% річних. Крім того, було укладено додаткову угоду № 1 від 22.01.2007 р. та додаткову угоду № 1 від 29.04.2009 р. Крім того, 31.10.2005 р. між позивачкою та співвідповідачем, Харківським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено Договір № 20-1931 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. У свою чергу, 10.06.2005 р. АКІБ «УкрСиббанк» уклав із Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Договір про співпрацю № 12, відповідно до п. 4.1.5 якого банк зобов'язався щомісячно надавати відповідному регіональному відділенню ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», реєстри про розмір сплачених процентів за користування кредитом, а відповідне регіональне відділення - визначати розмір компенсації і здійснювати її оплату від імені держави, відповідно до Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2003р. № 853. Вказує, що банк в односторонньому порядку з 15.02.2008 р. неправомірно запровадив нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на - прострочену суму основного боргу, про що повідомив позивачку листом, без укладення відповідної додаткової угоди. У період погашення простроченої заборгованості у жовтні-грудні 2011 року при списанні коштів, внесених у рахунок погашення заборгованості, було порушено порядок списання штрафних санкцій: відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди № 1 від 22.01.2007 р., оскільки штрафні санкції були списані не в останню чергу, а разом з простроченими процентами.

Крім того, позивач вказувала, що 12.12.2011р. між АТ «УкрСиббанк» та «Кей-Колект», було укладено Договір факторингу № 1 про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 0 (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005, відповідно до пункту 3.1 якого ПАТ «УкрСиббанк» передав у власність фактора права вимоги від боржників та гарантів виконання усіх зобов'язань за первинними договорами та договорами забезпечення. У зв'язку з ним позивач отримала лист від 15.12.2011р., в якому повідомлялося, крім іншого, про відступлення права вимоги, а також про те, що вся документація та дані щодо позивачки передані ТОВ «Кей-Колект», але банківські реквізити для сплати заборгованості за кредитним договором залишаються без змін. При цьому на момент відступлення права вимоги позивачкою було повністю погашено прострочену заборгованість, і після цього вона виконувала свої зобов'язання повністю та своєчасно, але у лютому 2014 року вона отримала повідомлення від 27.12.2013 р. про зміну стратегії та інструментів роботи з простроченою заборгованістю, для реалізації якої залучено ТОВ «Укрборг», яке на підставі договору № 6-К отримало право обробки (реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання і поширення) персональних даних позивачки та здійснює від імені ТОВ «Кей-Колект», усі юридичні та фактичні дії по стягненню заборгованості. Також у повідомленні було правильно зазначено, що станом на 02.12.2013 р. заборгованість за кредитним договором становила 12492,35 доларів США, при цьому прострочений основний борг, прострочені відсотки, нарахована комісія та прострочена комісія склали 0.00 доларів США. Позивач направила на адресу банку та фактору лист про незгоду щодо надання колекторській компанії «Укрборг» її персональних даних та надання довідки про залишок основного боргу станом на 30.04.2014 р, але відповіді від банку не отримала. Позивач вважає, що вказаний договір факторингу є частково недійсним у частині відступлення права вимоги за вищезазначеним кредитним договором, оскільки вона цього не погоджувала та не надавала своєї згоди на передачу своїх персональних даних банком іншій особі. Крім того, укладення договору факторингу позбавило позивача можливості отримати часткову компенсацію відсоткової ставки, що перетворило зобов'язання за кредитним договором із передбачуваного та доступного для виконання на важке зобов'язання. Також внаслідок укладення договору факторингу позивач не могла отримати необхідну інформацію щодо стану заборгованості з грудня 2013 року. Крім того, банк безпідставно отримав кошти, сплачені позивачкою у зв'язку з тим, що 15.02.2008 р. ним було незаконно запроваджено нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу. Також, всупереч положенням вищевказаного Договору № 20-1931 від 31.10.2005р., укладеного між позивачкою та ХРУ ДСФУ про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, банк не сплатив належну їй суму часткової компенсації відсоткової ставки.

Після уточнення позовних вимог позивач остаточно просила визнати частково недійсним Договір факторингу №1 від 12.12.2011 в частині відступлення права вимоги за Кредитним договором № (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005; зобов'язати ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг» знищити інформацію, яка в них зберігається та яка містить персональні дані ОСОБА_2; стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 кошти, безпідставно отримані ПАТ «УкрСиббанк» за Кредитним договором № (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005 у розмірі 1126 доларів США; стягнути з Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_2 суму компенсації відсоткової ставки у розмірі 1000 грн.; стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 суму збитків (упущеної вигоди), завданих неподанням даних про виконання зобов'язань за Кредитним договором № 0 (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005 до ХРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» у розмірі 1000 грн.; зобов'язати АТ «УкрСиббанк» надати до Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», реєстри про сплату ОСОБА_2 відсотків за Кредитним договором № 0 (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005 року у серпні, жовтні та грудні 2011 року.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане судове рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на ті самі доводи, якими обґрунтовувала позовну заяву.

До суду апеляційної інстанції сторони не з*явились, будучи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.10.2005 р. між позивачем та співвідповідачем, АТ «УкрСиббанк» (колишнє найменування - АКІБ «УкрСиббанк»), було укладено кредитний договір № 194-05/ХІЦ-Ф (номер було змінено відповідно до Додаткової угоди від 22.01.2007 р. на № 0), на підставі якого позивач отримала кредит у сумі 20100 доларів США (101505 грн. у гривневому еквіваленті) строком до 21.10.2026 р., зі сплатою процентів за використання кредиту у розмірі 12,5% річних (т.1 а.с. 12-25). Додатковою угодою №1 від 29.10.2009р. до цього кредитного договору було змінено графік погашення кредиту (т.1 а.с.26-31).

31.10.2005 р. між позивачкою та співвідповідачем, Харківським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено Договір № 20-1931 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків (а.с.32-36).

10.06.2005 р. між АТ «УкрСиббанк» та ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», було укладено Договір про співпрацю №12, відповідно до п.4.1.5 якого банк зобов'язався щомісячно надавати відповідному регіональному відділенню ДСФУ реєстри про розмір сплачених процентів за користування кредитом, а відповідне регіональне відділення - визначати розмір компенсації і здійснювати її оплату від імені держави, відповідно до Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2003 р. № 853 (а.с.37-43).

З 15.02.2008 р. банк запровадив нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на прострочену суму основного боргу у зв'язку з порушенням позивачем умов кредитної дисципліни (неналежного виконання умов кредитного договору), яка полягала у нарахуванні банком з дати виникнення простроченої суми основного боргу підвищених процентів у розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Про це позивач була повідомлена листом банку, що було нею підтверджено (т.1 а.с.47).

12.12.2011 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», був укладений договір факторингу №1 за яким банк (клієнт) передав у власність фактору права вимоги, існуючі або майбутні, банку до боржників та гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів та договорів забезпечення, у тому числі, за вищевказаним кредитним договором (т.1 ст.131-139, т.2 а.с.204-210).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір факторингу №1 від 12.12.2011 року в частині відступлення права вимоги за Кредитним договором № (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005 відповідає вимогам закону, відсутні підстави для стягнення на користь позивача заявлених нею сум; необґрунтованими є вимоги про зобов'язання ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг» знищити інформацію, яка містить персональні дані ОСОБА_2, про зобов'язання АТ «УкрСиббанк» надати до Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», реєстри про сплату ОСОБА_2 відсотків за Кредитним договором № 0 (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005 року у серпні, жовтні та грудні 2011 року.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 15.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» повідомив позивача про відступлення права вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011р. (а.с.51)

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги (цесії).

За змістом ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Разом з тим законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом, відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

За таких обставин, підстав для визнання недійсним договору факторингу №1 від 12.12.2011 в частині відступлення права вимоги за Кредитним договором № (№194-05/ХІЦ-Ф) від 21.10.2005 р. судовою колегією не встановлено.

Із розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що ОСОБА_2 час від часу допускала прострочення за кредитними зобов*язаннями, а з лютого 2009 року прострочена заборгованість за відсотками обраховувалась за нею безперервно до відступлення права вимоги ПАТ «УкрСиббанк».

Матеріалами справи підтверджено, що не включення ОСОБА_2 до реєстру позичальників АТ «УкрСиббанк» для компенсації їм сплачених відсотків та припинення перерахування їй часткової компенсації відсоткової ставки кредиту відбулося у зв'язку з тим, що позивачем не виконувалися належним чином зобов'язання за кредитним договором. (т.1 а.с.56, 67).

Такі дії відповідачів відповідають вимогам п. 10 «Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла», який затверджено постановою Кабінету міністрів України від 04.06.2003 року № 853.

Із розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.134-139 том 2) вбачається, що кошти, сплачені ОСОБА_2 у серпні, жовтні та грудні 2011 року правомірно були зараховані АТ «УкрСиббанк» на погашення заборгованості позивача, що утворилася у 2009 році, в той час, як, відповідно до умов договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки від 31.10.2005 року, визначена згідно з Реєстром сума часткової компенсації за відповідний період за розпорядженням Фонду перераховується на поточний рахунок Позичальника після виконання Позичальником в повному обсязі поточних зобов*язань за кредитним договором.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» компенсації відсоткової ставки, про стягнення з АТ «УкрСиббанк» збитків (упущеної вигоди), завданих неподанням даних, про зобов'язання АТ «УкрСиббанк» надати до Харківського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» реєстри про сплату ОСОБА_2 відсотків.

Позивач наполягає, що АТ «УкрСиббанк» неправомірно в односторонньому порядку з 15.02.2008 р. запровадив нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на - прострочену суму основного боргу, про що повідомив позивачку листом, без укладення відповідної додаткової угоди.

Між тим, відповідно до п. 9.2. кредитного договору від 21 жовтня 2005 року встановлено право банка вносити зміни до договору за узгодженням з позичальником, шляхом надіслання позичальнику відповідного повідомлення у десятиденний термін з моменту введення нових положень. У разі незгоди позичальника з запропонованими банком змінами упродовж 10 календарних днів з моменту одержання позичальником повідомлення, банк може змінити строк повернення кредиту та вимагати його дострокового повернення у повному обсязі.

ОСОБА_2 не заперечує, що отримала повідомлення банку про введення підвищеної відсоткової ставки за користування простроченими грошовими коштами в лютому 2008 року та протягом 10 днів не повідомила банк про свою незгоду з внесеними до договору змінами.

10 січня 2009 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемним. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Отже, ПАТ «УкрСиббанк» рішення про підвищення процентної ставки за користування простроченими грошовими коштами було прийнято до набрання чинності законом, відповідно до якого умова договору щодо права банка змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Виходячи з наведеного, відсутні підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 1126 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2013 р. між ТОВ «Кей-Колект» та ТОВ «Укрборг» було укладено договір № 6-К, на підставі якого ТОВ «Кей-Колект» (як замовник) доручає, а ТОВ «Укрборг» (як виконавець) приймає на себе зобов'язання за винагороду надавати замовнику послуги, а саме, здійснювати дії, спрямовані на сприяння погашенню наявної заборгованості боржників перед замовником, у зв'язку з чим замовник передає виконавцю інформацію, яка необхідна для надання послуг (т.2 а.с.49-50).

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Правильним є висновок суду першої інстанції, що отримавши за договором права кредитора, ТОВ «Кей-Колект» правомірно уклало договір з ТОВ «Укрборг» про надання послуг, у тому числі, зі сприяння погашення наявної заборгованості боржників перед фактором, оскільки це не заборонено законом.

За таких обставин та відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і п. 3.1 ст. 3 Постанови Правління Національного раїни від 14.07.2006 року № 2672 Про затвердження «Правил зберігання, використання та розкриття банківської таємниці», права позивача відповідачами не порушені.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -