Справа № 438/204/13 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/3351/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2, представника ПАТ «Укрнафта» Монастирського І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», в особі структурного підрозділу Бориславської центральної бази виробничого обслуговування, третя особа: Шмідт Олександр Іванович - начальник БЦБВО ПАТ «Укрнафта», про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, скасування наказу та поновлення на роботі,-

встановила:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з жовтня 2002 року він працював оператором котельні 3-го розряду структурного підрозділу Бориславської центральної бази виробничого обслуговування публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі Бориславська ЦБВО ПАТ «Укрнафта»). Наказом начальника Бориславська ЦБВО ПАТ «Укрнафта» від 21 травня 2012 року №109 його було відсторонено від виконання посадових обов'язків без збереження заробітної плати і зобов'язано пройти позачерговий медичний огляд у Бориславській міській центральній лікарні до 11 червня 2012 року. За ухилення від проходження позачергового медичного огляду ОСОБА_2 оголошено догану (наказ Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» від 20 червня 2012 року №135). На підставі наказу структурного підрозділу Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» №88/к від 09.07.2012р. його було звільнено з посади оператора котельні 3-го розряду у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин покладених на нього трудовим договором обов'язків за п.3 ст.40 КЗпП України.

Вказує на те, що підставою для такого звільнення явились неподання ним картки проходження медичного огляду та відмова від письмового пояснення про причини не проходження ним медичного огляду, службова записка головного енергетика Батюка С.В. та згода профкому від 09.07.2012 р.

В ході розгляду даної справи позивач ОСОБА_2 неодноразово змінював та доповнював свої позовні вимоги і остаточно уточнивши їх, просить суд: поновити йому, ОСОБА_2, строк на звернення до суду з позовом про оскарження наказу №109 від 21.05.2012 року «Про відсторонення ОСОБА_2 від роботи» та наказу №88/к від 09.07.2012 року «Про припинення трудового договору (контракту)» - звільнення ОСОБА_2 з роботи та поновити його на роботі оператором котельні 3-го розряду Бориславської центральної бази виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта», скасувавши вказані накази, а також стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу з 10 липня 2012 року по день ухвалення рішення.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Судом постановлено поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з позовом про оскарження наказу №109 від 21.05.2012 року «Про відсторонення ОСОБА_2 від роботи» та наказу №88/к від 09.07.2012 року «Про припинення трудового договору (контракту)» - звільнення ОСОБА_2 з роботи та скасувати вказані накази, а також поновити ОСОБА_2 на роботі оператором котельні 3го розряду Бориславської центральної бази виробничого обслуговування ПАТ «Укрнафта». В частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Це рішення суду оскаржило ПАТ "Укрнафта" в особі Бориславська ЦБВО. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що розгляд даної справи відбувся без повного та всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки наявних у справі доказів, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а обставини, які суд вважав встановленими фактично не доведені, рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог (том.2 а.с. 180-188).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Монастирського І.В. на обґрунтування апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 в заперечення доводів апеляційної скарги,дослідивши матеріали вказаної цивільної справи, законність і обґрунтованість рішення суду, виходячи із доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак вказане рішення суду цим вимогам процесуального Закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Однак апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 з 01.10.2002 року по 10.07.2012 року перебував з відповідачем ПАТ «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» у трудових відносинах - працював оператором котельні третього розряду на цьому підприємстві.

Наказом начальника Бориславської ЦБВО № 98 від 28 квітня 2012 року ОСОБА_2 оголошено догану за самовільне залишення робочого місця і відсутність на робочому місці більше 3-х годин, а день роботи з 23 квітня 2012 року зараховано прогулом (т.1а.с.51).

З цим наказом ОСОБА_2 було ознайомлено, однак він відмовився посвідчувати своїм підписом це ознайомлення, про що складено відповідний акт від 03.05.2012 року (а.с.52).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності згідно до цього наказу та не оскаржував накладення на нього цього дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено також, що на підставі розпорядження начальника Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» від 11 травня 2012 року ОСОБА_2 направлено у лікарню для проходження додаткового медичного огляду та зобов'язано до 08 год. 00 хв. 18.05.2012 подати адміністрації підприємства листок проходження медогляду. (а.с.18).

За невиконання цього розпорядження про проходження медичного огляду ОСОБА_2 наказом №109 від 21.05.2012 року відсторонено від роботи з 22 травня 2012 року без збереження заробітної плати, та повторно зобов'язано його пройти позачерговий медичний огляд в строк до 11 червня 2012 року, який виконано не було(т.1 а.с.19).

У відповідності до положень "Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій" затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я N 246 від 21.05.2007 (далі Положення), зазначених в п 2.5., роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничо зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань.

Відповідно до п1.3.цього Порядку до обов'язкових медичних оглядів відносяться: попередній (під час прийняття на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди.

Згідно з переліком робіт, для виконання яких є обов'язковим попередній (періодичний ) медичний огляд працівників, що є додатком 5 до п.2.6 Положення, оператори котельні проходять медичні огляди 1 раз на два роки.

Позивач фактично визнає що наступний періодичний медичний огляд він повинен був би проходити з 09 червня 2012 року, тобто, в останній день дії сертифікатів, виданих наркологом і психіатром, про що зазначив в своїй позовній заяві (т.1а.с.2)

В той же час, положення Порядку щодо періодичності проведення медичних оглядів передбачають і можливість проведення позачергових медичних оглядів( як обов'язкових) що визначено п.3.8 Положення, згідно якого проведення працівнику позачергового медичного огляду за ініціативою роботодавця здійснюється, якщо стан здоров'я працівника дає підстави сумніватись у можливості виконувати ним свої трудові обов'язки.

З матеріалів справи вбачається. що підставою для направлення ОСОБА_2 для проходження позачергового обстеження була заяви 9 працівників котельні та головного енергетика Батюка С.В. з посиланням на неадекватність поводження ОСОБА_2 та його брата ОСОБА_7 на роботі та створення загрози життю і здоров'ю оточуючим внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків (т.1а.с.61).

Згідно ж приписів п.3.9 Положення роботодавець має право в установленому законодавством порядку притягнути працівника, який ухиляється від проходження обов'язкового медичного огляду, до дисциплінарної відповідальності, та відсторонити його від роботи без збереження заробітної плати.

Ст.46 КЗпП України визначено, що відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках передбачених законодавством.

Згідно додатків7 та 8 Положення, відповідно до п.2.16 медична картка довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника передбачає висновки медичної комісії щодо придатності працівника для роботи за професією

Не дивлячись на те, що позивача було скеровано роботодавцем для проходження позачергового медичного обстеження для вирішення питання придатності його до роботи, останній свідомо порушив порядок проходження медичного обстеження, передбачений п.п.2.15, 2.16, Положення, додатків 7 і 8до Положення, для вирішення його придатності для роботи за професієюта фактично уникнув проходження такого медичного обстеження.

Дану обставину не заперечив у суді апеляційної інстанції і сам позивач, зазначивши, що замість проходження медичного обстеження на предмет його придатності для роботи, пройшов комісію для вступу до ВУЗу, оскільки не хотів проходити лікаря психіатра.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, брат позивача, пройшовши медичне обстеження лікарсько-контрольною комісією в повному обсязі на предмет його придатності для роботи в котельні, та згідно із заключенням №86 визнаний таким, що працювати оператором котельні не може (т.1 а.с. 33).

Таким чином колегія суддів вважає, що позивач фактично ухилився від належного проходження обов'язкового медичного огляду, до якого відноситься і позачерговий медичний огляд, як періодичний, а тому відповідач мав достатні фактичні і правові підстави для відсторонення ОСОБА_2 від роботи, та в межах своїх повноважень видав наказ №109 від 21.05.2012 року «Про відсторонення ОСОБА_2 від роботи», який безпідставно визнаний судом незаконним та скасовано.

Наказом начальника Бориславської ЦБВО №135 від 20.06.2012 р. за умисне ухилення від проходження позачергового медичного огляду (невиконання наказу №109 від 21.05.2012 року) ОСОБА_2 оголошено догану (т.1 а.с.85).

На підставі наказу начальника Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» №88/к від 09 липня 2012 року «Про припинення трудового договору (контракту)», ОСОБА_2 звільнено з роботи за систематичне невиконання обов'язків без поважних причин, покладених на нього трудовим договором, за п.3 ст.40 КЗпП України, копію якого ОСОБА_2 отримав17.12.2012 року (т.1 а.с.8).

Підставами для такого звільнення в цьому наказі зазначено: Акт №43 від 26.06.2012 «Про неподання ОСОБА_2 картки проходження медичного огляду та відмову від письмового пояснення про причину не проходження ним медичного огляду», службова записка головного енергетика Батюка С.В. №44 від 26.06.2012 та згода профкому - протокол №21 від 09.07.2012

Згідно пояснень представника позивача, у систему невиконання відповідачем обов'язків включено: наказ № 98 від 28.04.2012 «Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_2», та наказ № 135 від 20.06.2012 року, яким позивачу ОСОБА_2, оператору котельні, оголошено догану.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно ч.1 ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана і звільнення.

Відповідно до положень ч.2 ст.149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в пункті 22 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП України.

Відповідно до п.23 цієї ж постанови за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково.

Безспірним є той факт, що ОСОБА_2 вже притягувався до дисциплінарної відповідальності у зв'язку із порушенням своїх трудових обов'язків, а саме - трудової дисципліни, яке виразилось в самовільному залишенні робочого місця і відсутність на робочому місці більше 3-х годин, що підтверджується наказом № 98 від 28.04.2012 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани і накладене стягнення не скасоване.

Не дивлячись на це, ОСОБА_2 в травні 2012 року належно не виконав розпорядження начальника Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» від 11 травня 2012 року про проходження додаткового медичного огляду та подання до адміністрації підприємства листка проходження медогляду до 08 год. 00 хв. 18.05.2012р., за що був відсторонений від роботи з 22 травня 2012 року без збереження заробітної плати, що не є дисциплінарним стягненням.

Крім того, в червні 2012 року ОСОБА_2 знову ухилився від розпорядження адміністрації підприємства щодо проходження позачергового медичного огляду відповідно до наказу №109 від 21.05.2012 року, за що був повторно притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення йому догани згідно наказу № 135 від 20.06.2012 року.

Таким чином, звільняючи ОСОБА_2 з роботи з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, в такий спосіб повторно застосував до нього дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни, за які він вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, що суперечить вимогам ч.2 ст.149 КЗпП України.

У відповідності до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів справи вбачається, що з оскарженням наказів структурного підрозділу Бориславської ЦБВО ПАТ «Укрнафта» №109 від 21.05.2012 року «Про відсторонення ОСОБА_2 від роботи» так наказу №88/к від 09.07.2012 року про звільнення його з роботи, останній вперше звернувся до суду лише в лютому 2013 року, хоча строк звернення до суду в першому випадку закінчився 23 вересня 2012 року, а щодо звільнення з роботи - 18 січня 2013 року.

Поновляючи позивачу ОСОБА_2 строк на звернення до суду для вирішення вказаного трудового спору відповідно до положень ст.234 КЗпП України, суд невірно оцінив фактичні обставини справи, та при відсутності причин, які б можна було визнати поважними щодо пропуску строку звернення до суду, безпідставно його поновив як щодо оскарження наказу №109 від 21.05.2012 року так і наказу №88/к від 09.07.2012 року.

Зокрема в судовому засіданні у даній справі в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що єдиною причиною несвоєчасного звернення його до суду щодо оскарження вказаних наказів відповідачів явилось те, що він боявся переслідувань та можливої розправи з боку керівництва підприємства, як члена партії "Фронт Змін". На ці ж обставини посилається і в своїх запереченнях на апеляційну скаргу.

На обґрунтування своїх доводів надав суду низку документів, які на його думку свідчать про можливість його переслідування з боку влади ОСОБА_8, це довідка та свідоцтво про смерть його родичів: ОСОБА_9 в 1949 році та ОСОБА_10 в 1979 р., довідки з місця проживання останньої станом на 1958 рік та 1973 рік.(а.с.110-112).

Однак, ні твердження позивача про причини пропуску строку на звернення до суду, ні надані документи на підтвердження цих тверджень не заслуговують на увагу, оскільки не містять жодних даних, які б були пов'язані з обставинами даної справи та з достатньою очевидністю і достовірністю підтверджували б наявність у ОСОБА_2 об'єктивних перешкод для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами у визначений трудовим законодавством строк.

Вирішуючи даний спір, судова колегія, з огляду на викладені обставини, дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», в особі структурного підрозділу Бориславської центральної бази виробничого обслуговування, третя особа: ОСОБА_4 - начальник БЦБВО ПАТ «Укрнафта», про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, скасування наказу та поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Береза В.І.