УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 3 000,00 доларів США, із строком користування до 25 квітня 2008 року. Згідно умов вказаного договору відповідач зобов'язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановленому кредитним договором. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з цим виникла заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 666,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 липня 2014 року складала 31 222,26 грн.

З урахуванням наведеного, ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом, яка виникла в період з 15 квітня 2013 року по 17 липня 2014 року в розмірі 2 666,29 доларів США, що еквівалентно 31 222,26 грн. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній ОСОБА_7., який діє в інтересах ОСОБА_6, порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що банком пред'явлено позов з пропущенням строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги банку, суд апеляційної виходив з того, що ухвалення заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2013 року без його належного виконання не припиняє правовідносин сторін за договором, а тому строк позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом не пропущено.

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 62420 cred, згідно умов якого ОСОБА_6 отримала на споживчі цілі кредит в розмірі 3 000,00 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 24,00 % річних та зобов'язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п. 1.4 даного договору строк повного погашення кредиту 25 квітня 2008 року, в порядку і в строки, встановлені Графіком погашення кредиту і процентів (додаток № 1 до даного Договору).

Відповідно до п. 6.1 договору даний договір вступає в силу з моменту підписання даного договору обома сторонами, і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору.

Банк взяті на себе зобов'язання за даним договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_6 кошти в сумі 3 000,00 доларів США, що підтверджується її заявою про зарахування коштів на відкритий їй банком рахунок.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 62420 від 25 квітня 2007 року станом на 14 квітня 2013 року у розмірі 6 945,63 доларів США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 55 495,55 грн, а також судовий збір 654,96 грн. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк»», ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, і оцінивши наявні у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову банку, оскільки ОСОБА_6 належним чином умови договору не виконує. Ухвалення рішення суду про стягнення з позичальника тіла кредиту без його належного виконання не припиняє правовідносин сторін за даним договором і не позбавляє кредитора права на отримання процентів за договором.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, ст. 337 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2129/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук