АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4727/15 Головуючий 1 інст. - Блага І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25»серпня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 15 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», укладено кредитний договір № 014/ZB49O8/3/001, згідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 50000,00 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців зі сплатою 35% річних.

Зазначив, що на підставі договору про відступлення права вимоги № 3 від 30.07.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР», до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Вказав, що відповідач не виконав зобов'язання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів за його користування в строки та в розмірі визначених договором.

У зв'язку з чим станом на 04.09.2014 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 41846,68 грн., яка складається з нарахованих процентів в розмірі 7675,43 грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 34171,25 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 014/ZB49O8/3/001 від 15 серпня 2012 року у сумі 41846,68 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР» та вирішити питання щодо судових витрат.

Не погодилася ОСОБА_1 з позовом та подала зустрічний позов, в якому просила визнати неправомірними дії товариства по отриманню та передачі її персональних даних та відомостей щодо неї, що становлять банківську таємницю; заборонити товариству передавати її персональні дані та відомості щодо неї, що становлять банківську таємницю будь-яким способом третім особам, крім випадків передбачених законом; визнати дії товариства такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики; стягнути з товариства на її користь моральну шкоду в розмірі 4000, 00 грн. та судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті зустрічного позову.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР» заборгованість за кредитним договором № 014/ZB49O8/3/001 від 15 серпня 2012 року у сумі 41846,68 грн. та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду - скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що 15 серпня 2012 року між нею та Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», укладено кредитний договір № 014/ZB49O8/3/001, згідно з яким вона повинна отримати кредит в сумі 50000,00 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців, зі сплатою 35% річних, проте отримала кошти в сумі 46035,00 грн. Зазначила, що по грудень 2013 року вона добросовісно виконувала обов'язок по сплаті кредитних коштів та за цей період банк двічі змінив правонаступників, про що вона належним чином не повідомлялася. В січні 2014 року при здійсненні чергової оплати їй відмовили у прийнятті грошових коштів, пояснивши відсутністю її як позичальника в базі банку, така ситуація повторилася і в лютому 2014 року, і в березні 2014 року. Вказала, що в 30 - денний строк з дня підписання договору про відступлення права вимоги № 3 від 30.07.2014 року її не повідомили про заміну кредитора, що є істотною умовою укладеного кредитного договору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», укладено кредитний договір № 014/ZB49O8/3/001, згідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 50000,00 грн. зі строком користування кредитними коштами 36 календарних місяців зі сплатою 35% річних. На підставі договору про відступлення права вимоги № 3 від 30.07.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР», до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Зобов'язання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів за його користування в строки та в розмірі визначених договором ОСОБА_1 не виконано.

У зв'язку з чим станом на 04.09.2014 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить 41846,68 грн., яка складається з нарахованих процентів в розмірі 7675,43 грн., простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 34171,25 грн.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона неодноразово зверталася до банку, а потім і до правонаступників щодо сплати заборгованості, однак їй відмовляли у прийнятті грошових коштів, пояснивши відсутністю її як позичальника в базі банку, є необґрунтованими, оскільки доказів щодо цього матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 їх не надала.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що в порушення чинного законодавства про зміну правонаступників її не повідомили, тому рішення є незаконним, судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір про відступлення права вимоги № 3 від 30 липня 2014 року, на який посилається ОСОБА_1, не зазначає наявність згоди боржника на заміну нового кредитора. Не містять матеріали справи і доказів того, що ОСОБА_1 не повідомляли про його заміну.

Частиною 2 статті 517 ЦК України зазначено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору про відступлення права вимоги № 3 від 30 липня 2014 року та реєстру права вимоги № 1 вбачається, що відбулася заміна нового кредитора на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ВЕНДОР», за яким перейшло зокрема і право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ЕРСТЕ БАНК» та ОСОБА_1

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Надані ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції копії квитанцій № 53 від 11.09.2012 року на суму 2287, 42 грн., № 91 від 15.10.2012 року на суму 2287, 42 грн., № 112 від 20.11.2012 року на суму 2288,00 грн., № 24 від 14.12.2012 року на суму 2288,00 грн., № 19 від 22.01.2013 року на суму 2288,00 грн., № 76 від 14.02.2013 року на суму 2300,00 грн., № 39 від 25.03.2013 року на суму 2288,00 грн., № 109 від 15.04.2013 року на суму 2288,00 грн., № 40 від 16.05.2013 року на суму 2288,00 грн., № 50 від 17.06.2013 року на суму 2288,00 грн., № 77 від 16.07.2013 року на суму 2288,00 грн., № 85 від 16.08.2013 року на суму 2288,00 грн., № 78 від 20.09.2013 року на суму 2288,00 грн., № 39 від 28.10.2013 року на суму 2288,00 грн., № 90 від 20.11.2013 року на суму 2288,00 грн., № 80 від 24.12.2013 року на суму 2288,00 грн. враховані при розрахунку боргу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи умов договору ОСОБА_1 не виконала, тому їй нараховано заборгованість за кредитом, розрахунок якої міститься на аркушах справи №№ 9-11, 89 і відповідає вимогам договору.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дослідив обставини справи повно, надав належну оцінку зібраним доказам і дійшов обгрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу.

Оскільки рішення суду переглядалося тільки в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що воно є законним та обгрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Питання щодо судових витрат вирішено відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії