УХВАЛА

іменем україни

26 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Дербенцевої Т.П.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2013 року публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ПАТ "ПУМБ") звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ЗАТ "ПУМБ"), правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №5721861, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 120 тис. доларів США на строк до 27 вересня 2022 року зі сплатою 11, 50% річних. 29 травня 2009 року між банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до кредитного договору, за умовами якої сторони дійшли згоди про внесення змін до графіку повернення кредиту та сплати процентів.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №5729002.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконує умов кредитного договору, унаслідок чого виникла заборгованість із сплати кредиту, процентів за користування кредитом, ПАТ "ПУМБ" просило суд стягнути солідарно із відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором, яка станом на 13 листопада 2013 року становить 106 688, 71 доларів США- заборгованість за сумою кредиту, заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 47 693, 48 долари США, 9 345, 95 доларів США пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором, 1 200 доларів США штрафів за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, 96 тис. грн. штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування у розмірі

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №5721861 від 27 вересня 2007 року у сумі 164 928, 14 доларів США, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України станом на 13 листопада 2013 року (799, 3 грн. за 100 доларів США) складає 1 317 775 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» штраф у сумі 96 тис. грн. за порушення обов'язку поновлення дії договорів страхування, передбаченого пп. 4.3.1 п. 4.3 кредитного договору №5721861 від 27 вересня 2007 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі судові рішення відповідають не в повній мірі.

Судом установлено, що 27 вересня 2007 року між закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - ЗАТ "ПУМБ"), правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №5721861, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 120 тис. доларів США на строк до 27 вересня 2022 року зі сплатою 11, 50% річних.

29 травня 2009 року між банком та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода до кредитного договору, за умовами якої сторони дійшли згоди про внесення змін до графіку повернення кредиту та сплати процентів.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 27 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки №5729002, за яким поручитель поручався перед кредитором за виконання боржником зобов'язань вказаних в договорі.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості зі сплати кредиту, процентів за користування кредитом, яка станом на 13 листопада 2013 року становить 106 688, 71 доларів США, заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 47 693, 48 долари США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 9 345, 95 доларів США, сума штрафів за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору у розмірі 1 200 доларів США, сума штрафів за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування у розмірі 96 тис. грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "ПУМБ", суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що заявлений позивачем позов ґрунтується на вимогах закону. Оскільки правовідносини виникли з кредитного договору в іноземній валюті, у банку є ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, то в резолютивній частині рішення зазначено про стягнення боргу в іноземній валюті з переведенням її в українську за курсом, установленим НБУ станом на 13 листопада 2013 року.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

В постанові Верховного Суду України у справі за №6-145цс14 зазначено, що у силу положень статей 192,533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором чи іншим нормативно-правовим актом.

Суди на зазначене уваги не звернули.

За таких обставин рішення суду про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №5721861 від 27 вересня 2007 року у сумі 164 928, 14 доларів США, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України станом на 13 листопада 2013 року (799, 3 грн. за 100 доларів США) складає 1 317 775 грн. 83 коп., підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з поручителя 96 тис. грн. за порушення обов'язку позичальника щодо поновлення дії договорів страхування, передбаченого пп. 4.3.1 п.4.3 кредитного договору, суди виходили із того, що поручитель не несе відповідальність за вказане зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1.2 статті 1, статті 2 договору поруки, укладеного між банком та ОСОБА_4, останній відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань ОСОБА_3 у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки.

В статті 2 договору поруки визначені зобов»язння, забезпечені порукою:щомісячно здійснювати повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у випадках, передбачених кредитним договором, повернути кредит в повному обсязі достроково, щомісячно сплачувати проценти, у разі порушення боржником строків виконання зобов»язання сплатити пеню.

За таких обставин суди правильно відмовили у стягненні з поручителя ОСОБА_4 96 тис. грн. за порушення обов'язку поновлення дії договорів страхування, передбаченого пп. 4.3.1 п. 4.3 кредитного договору №5721861 від 27 вересня 2007 року.

Доводи касаційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №5721861 від 27 вересня 2007 року у сумі 164 928, 14 доларів США, що у гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України станом на 13 листопада 2013 року (799, 3 грн. за 100 доларів США) складає 1 317 775 грн. 83 коп. скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Т.П. Дербенцева

О.І. Євтушенко

В.І. Мартинюк