ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 р. Справа № 174/96/15-ц

п/с № 2/174/104/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 04.02.2015 р., позивач зазначив, що 15 жовтня 1994 року він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (додаток № 1), і прожив з нею однією сім'єю до вересня 2014 року, після чого шлюбні стосунки були фактично припинені.

Від цього шлюбу у них є малолітня дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 (додаток № 2), яка проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 02.02.2015 року (додаток № 3), виданою УСССДМ ДСГП м. Вільногірська.

Спільне життя у них не склалося, оскільки останні роки між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Бажання бути разом у них відсутнє, таким чином подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам обох. Спільне господарство ними разом не ведеться. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає. Шлюб розривають вперше.

За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька, або в твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому слід прийняти до уваги, що донька проживає з ним і знаходиться повністю на його утриманні, позивач вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону.

Визначаючи розмір аліментів, позивач прохає суд врахувати також те, що факт знаходження дітей на утриманні лише у батька є доведеним відповідними доказами, зокрема, визнанням сторонами факту проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком, окремо від матері, що підтверджено актом від 02.02.2015 року (додаток № 3), виданою УСССДМ ДСГП м. Вільногірськ, а також актом № 1 від 29.01.2015 року (додаток № 8), характеристикою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток № 11) та, взагалі, місце проживання та утримання не спростовується відповідачкою.

Відповідно до частин 1,3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України), обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тому позовні вимоги є доведеними і на відповідача має бути покладено обов'язок сплати аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись ст.ст.105, 109, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 109, 118, 119 Цивільно-процесуального Кодексу України,позивач прохає:

1. Розірвати між ним та відповідачкою, шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області 15 жовтня 1994 року, актовий запис № 204.

2. Стягнути на його користь аліменти з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення нею повноліття.

В судове засідання позивач не з'явився та надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також надав копію рішення виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 18.02.2015 р. № 78/0/7-15, згідно якого визначено місце проживання дитини сторін, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, місце проживання її батька, ОСОБА_1.

Відповідачка також в судове засідання не з'явилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила прохання, позов задовольнити в повному обсязі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - ОСОБА_1, проти віднесення на її рахунок судових витрат у справі не заперечує.

Вислухавши сторони, враховуючи обґрунтування позовних вимог, що викладені в позовній заяві, повне визнання позову відповідачем, керуючись законом, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами фактично розпався, подальше його збереження суперечить суттєвим інтересам позивача, позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтована і також визнана відповідачем в повному обсязі, визнання, в цілому, позову відповідачкою не суперечить обставинам справи та закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», дійшов висновку про покладення всіх судових витрат у справі на відповідачку, для чого з неї слід стягнути на користь позивача - 243.60 грн. для відшкодування судових витрат, в виді судового збору за подачу позову про розірвання шлюбу, та в дохід держави України, додатково, судовий збір - 243.60 грн., за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-115,180-184,191 Сімейного Кодексу України; ст.ст. 88, 174, 212-215, 222, 223, 292-294, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем с. Вільні Хутори, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, ІПН № НОМЕР_1, зареєстрованим за місцем проживання по АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою с. Андріївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, ІПН № НОМЕР_2, зареєстрованою за місцем проживання по АДРЕСА_1, працюючої робітницею виробничих лазень в філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», зареєстрований 15 жовтня 1994 року у відділі РАГС Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської обл., актовий запис № 204, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду, тобто, з 04 лютого 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 243.60 грн., для відшкодування понесених ним судових витрат, в виді судового збору, сплаченого за подачу позову про розірвання шлюбу, та в дохід держави України судовий збір - 243.60 грн., за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Головуючий суддя Шаповал Г.І