Справа № 750/6180/15-ц
Провадження № 2/750/2235/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів», в якому просить стягнути з відповідача 14053 грн. 91 коп. невиплаченої компенсації (доплати) за роботу в умовах режимних обмежень за період з 01.07.2007 року по 31.08.2013 року, а також середній заробіток за час затримки виплати цієї компенсації при звільненні.

Обгрунтував позивач свій позов тим, що з 1977 року по березень 2015 року включно працював у відповідача, при цьому з 01.06.1997 року займав посаду провідного інженера контрольно вимірювальної станції, а наказом №91/к від 25.03.2015 року був звільнений із займаної посади у звязку зі скороченням штату. Починаючи з червня 1997 року по квітень 2005 року відповідач щомісячно виплачував доплату за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% від посадового окладу, виплату якої було поновлено лише з 01.10.2013 року після звернення працівників до профспілкового комітету підприємства. Позивач зазначає, що оскільки він за своїми функціональними обовязками постійно виконував роботу, повязану з доступом до державної таємниці, а тому відповідач повинен був нараховувати і виплачувати таку доплату у період, що зазначний у позовній заяві.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивач хоча й має допуск до державної таємниці за формою «два» з 1977 року, проте, у зазначений в позові період він не працював постійно з державною таємницею. Посада провідного інженера контрольно вимірювальної станції -433, на якій працював позивач, включена до номенклатури посад, перебування на яких потребує допуску та надання доступу до державної таємниці, оскільки робота могла бути повязана з апаратурою, керівною та експлуатаційною документацією, що містить державну таємницю. Однак, сам по собі факт наявності допуску до державної таємниці не є підставою для виплати компенсації, оскільки вона виплачується лише тим особам, які одночасно з наявністю такого допуску за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що з 01.06.1997 року позивач працював провідним інженером контрольно-вимірювальної станції -433 ПАТ «ЧеЗаРа» та був звільнений з роботи з 31.03.2015 року у звязку зі скороченням штату наказом №91/к від 25.03.2015 року (а.с.6,7)

Після звільнення позивач письмово звернувся до відповідача із заявою 07.04.2015 року, в якій просив провести з ним повний розрахунок, виплативши компенсацію (доплату) за роботу в умовах режимних обмежень за період до 01.10.2013 року, оскільки після цієї дати виплата вказаної вище доплати була поновлена наказом по підприємству №313 від 24.09.2013 року після звернення працівників КВС -433 до первинної профспілкової організації ПАТ «ЧеЗаРа» (а.с.8,9, 140-141)

З письмового пояснення представника відповідача від 29.09.2015 року вбачається, що допуск до державної таємниці за формою «два» ОСОБА_1 отримав з 16 травня 1977 року.

Відповідач не заперечує того факту, що до березня 2005 року включно позивачу щомісяця виплачувалася надбавка за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 15% посадового окладу, що підтверджується також розрахунковими листами на а.с. 93-98.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які працювали у контрольно-вимірювальній станції -433 ПАТ «ЧеЗаРа» під керівництвом ОСОБА_1 суду показали, що вони всі разом працювали із секретними документами, які міг отримувати хтось один з них чи керівник, бо всі мали допуск до державної таємниці. Регламентні роботи секретної апаратури здійснював лише позивач, бо у нього був ступінь допуску вищий. Вся робота у КВС -433 була повязана із секретними виробами чи окремими секретними частинами у виробах, що не мали таємного грифу та секретною документацією. Свідки також зазначили, що вони також до березня 2005 року включно щомісяця отримували надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, проте в розмірі 10%, а ОСОБА_1 така надбавка виплачувалася у розмірі 15% посадового окладу. У жовтні 2013 року виплату надбавки було відновлено у тих же розмірах, хоча в роботі нічого не змінилося, а навпаки у 2013 році її стало менше у порівнянні з тими роками, коли ця надбавка не виплачувалася.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що упродовж останніх пятнадцяти років працював у Чернігівському представництві Національного космічного агентства України і його завданням було здійснення контролю за забезпеченням режиму секретності та якості секретної продукції, що вироблялася на ВАТ «ЧеЗаРа», бо завод мав прибуток за рахунок ракетно космічної техніки. У ОСОБА_1 були ключі від приміщення, в якому зберігалися секретні документи. Контрольно вимірювальна станція -433 на чолі з позивачем займалася в основному секретною апаратурою, проте перевіряли і не таємну апаратуру, в якій були таємні блоки. Цими питаннями займався ОСОБА_1

У 2007 році Указом Президента України ОСОБА_1 був нагороджений нагрудним знаком "Почесний працівник космічної галузі України"

З графіків регламентних робіт на 2007-2009, 2013 роки на а.с.16-18 вбачається, що позивач щомісяця обслуговував апаратуру 11Н845, яка як пояснив свідок ОСОБА_8 та не заперечували в судовому засіданні представники відповідача, потребувала допуску до державної таємниці та мала гриф «цілком таємно».

Відповідно до ст.30 Закону України «Про державну таємницю» у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у звязку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять

державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними

обовязками або на час виконання робіт згідно з укладеними

договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком,

зберіганням, використанням документів, виробів та інших

матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих

питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту

державної таємниці.

З Положення про контрольно вимірювальну станцію -433 (п.3.1, 4.8), посадової інструкції провідного інженера КВС -433 (п.2.8, 4.8) вбачається, що робота позивача відповідно до його професійної діяльності була повязана з розробкою, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, що окрім показань свідків та інших письмових доказів у справі, підтверджується також графіками регламентних робіт, які свідчать про обслуговування позивачем апаратури з грифом «цілком таємно».

Доводи відповідача щодо того, що ОСОБА_1 не брав постійно секретну документацію, навівши в графіку на а.с.74-76 кількість днів, протягом яких позивач працював з секретною документацією, не заслуговують на увагу, оскільки, як показали в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, таку документацію брали вони за вказівкою керівника і всі разом працювали над секретною документацією при виробленні чи випробуванні продукції.

Крім того, відповідачем з 1 жовтня 2013 року відновлено позивачу та іншим працівниками КВС -433 виплату надбавки до посадових окладів, зокрема ОСОБА_1 в розмірі 15% посадового окладу, яку з того часу позивач отримував щомісяця до свого звільнення, хоча в режимі його роботи та функціональних обовязках нічого не змінилося.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 14053грн. 91 коп. невиплаченої надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за заявлений позивачем період, оскільки виплата цієї надбавки передбачена Законом України «Про державну таємницю» і відсутність наказу керівника не повинна обмежувати право працівника на оплату праці у повному обсязі.

Розрахований позивачем розмір надбавки за період з липня 2007 року по серпнень 2013 року включно відповідає сумам виплаченого позивачу посадового окладу за відповідні місяці, що підтверджується розрахунковими листами на 20-35.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, оскільки Законом «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено виплату компенсації у разі несвоєчасної виплати вже нарахованих сум, а оскільки позивач звернувся про стягнення надбавки, тобто оспорюваних сум, які не були нараховані, а тому підстав для стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати суд не знаходить.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь ОСОБА_1 14053 грн. 91 коп. доплати за роботу в умовах режимних обмежень (сума без відрахування обовязкових платежів та зборів).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: