Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю відповідача-позивача ОСОБА_1

представника відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання одною сім»єю і визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась в Рівненській міський суд з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування. ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та про визнання права власності на спадкове майно, який прийнятий в провадження з первісним позовом Ухвалою суду від 12.05.2015 року як такий, що виникають з одних правовідносин.

Письмових заперечень на позовні заяви сторонами не було надано.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_1 не визнали.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зустрічний позов підтримали, первісний позов ОСОБА_3 не визнали.

Позивач ОСОБА_3 пояснила, що 15 квітня 2009 року померла її тітка ОСОБА_7. Вона має право на спадкування майна своєї тітки, як спадкоємиця за правом представлення, яке складається з будинковолодіння за адресою м. Рівне, вулиця Устинська, 18. Інші спадкоємці за правом представлення відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вчинили жодних дій, що свідчили б про їх бажання прийняти спадкове майно. Вказала, що спадщину вона своєчасно прийняла, оскільки з 1994 року ОСОБА_7 переїхала до неї в квартиру АДРЕСА_1 і до дня своєї смерті постійно там проживала. Постійне проживання ОСОБА_7 за цією адресою підтверджується довідкою ЖКП «Перспективне» від 13.01.2014 року за № 54, виданою на підставі акту, який підписали свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 13.01.2014 року. ОСОБА_3 підтвердила, що ОСОБА_7 мала психічні розлади, з 1960 року перебувала на обліку в психлікарні та періодично лікувалась. Лежачою хворою ОСОБА_7 не була, до смерті ходила сама. ОСОБА_7 померла у своєму будинку по вулиці Устинській, 18, її похованням вона не займалась. Витрати на поховання своєї тітки вона не несла, оскільки гроші на це у ОСОБА_7 були. Після смерті тітки комунальні послуги за її будинковолодіння не оплачувала, в БТІ замовила лише виготовлення технічного паспорту. В оформленні спадщини нотаріусом їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. ОСОБА_3 заперечила факт проживання батька ОСОБА_1 ОСОБА_11 однією сімєю з бабою ОСОБА_7 та його право на спадкування належного їй спадкового майна. Пояснила, що ОСОБА_11 проживав у батьківській хаті по вулиці Устинській, 16 в м. Рівне разом зі своїм рідним братом Анатолієм. В будинок ОСОБА_7 вселився самовільно. Просила свій позов задоволити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 просив задоволити позов ОСОБА_3 та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1

Представник відповідачки-позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 в заперечення на позов ОСОБА_3 пояснила, що в останньої відсутні підстави для подання такої позовної заяви. На підтвердження неможливості оформити спадщину в нотаріальній конторі ОСОБА_3 не надала суду письмову постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, № 7 та в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що є підставою для відмови у позові. ОСОБА_3 не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця, що свідчить про неприйняття нею спадщини. Вона також не звернулась до суду для визначення додаткового строку для подання цієї заяви, хоча про такий свій намір письмово повідомила нотаріальну контору. Надана ОСОБА_12 довідка ЖКП «Перспективне» №54 від 13.01.2014 року про проживання ОСОБА_7 разом з ОСОБА_3 без реєстрації для підтвердження факту своєчасного прийняття спадщини не являється належним доказом, оскільки видача її ЖКП не передбачена жодним нормативним документом. Факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлюється тільки в судовому порядку. Просила в позові відмовити.

Обставини, викладені ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві, її представник ОСОБА_2 підтвердила, а саме, що 19 грудня 2011 року помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_11, який з 1987 року був зареєстрований та проживав у своєї двоюрідної баби ОСОБА_7 за адресою: м. Рівне, вул. Устинська, 18. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 до смерті останньої проживали однією сімєю, вели спільне господарство, доглядали за будинком, мали взаємні права та обовязки та спільний бюджет. ОСОБА_11 до смерті доглянув ОСОБА_7, яка померла 15 квітня 2009 року у власному будинку, організував її поховання та взяв на себе всі витрати по проведенню обряду. Спадщину, яка відкрилась після її смерті, на жилий будинок з надвірними будівлями по вулиці Устинській, 18 в м. Рівне, ОСОБА_13 своєчасно прийняв, проте свої спадкові права юридично не оформив. Після смерті ОСОБА_11 належну йому спадщину прийняла єдина його спадкоємиця дочка ОСОБА_1, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено постановою нотаріуса через відсутність правовстанолюючих документів на спадкове майно та недоведеність родинних стосунків між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 Тому просить суд встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_11 та ОСОБА_7 та визнати право власності за ОСОБА_1 на будинковолодіння по вулиці Устинській, 18 в м. Рівне, яке прийняв її батько ОСОБА_11, але не оформив своїх спадкових прав.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявилися. Про час і місце судового розгляду справи належним чином повідомлені.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами свої вимоги, відтак її позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (Ст. 60 ЦПК України).

Суд вважає встановленими та підтвердженими належними і допустимими доказами такі факти та відповідні ним правовідносини. 15 квітня 2009 року померла ОСОБА_7, що стверджується копією свідоцтва про смерть І-ГЮ № 074543 від 16 квітня 2009 року. Відповідно до записів в будинковій книзі на будинковолодіння по вулиці Устинській, 18 в м. Рівне ОСОБА_7 була зареєстрована за цією адресою з 22 грудня 1970 року до дня смерті. Крім неї у вказаному будинку з 21 листопада 1987 року за відсутності відмітки про зняття з реєстрації був зареєстрований ОСОБА_11.

З дня смерті ОСОБА_7 за місцем останнього постійного проживання померлої відкрилась спадщина щодо належного їй на день смерті майна. Спадковим майном є жилий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. Рівне по вулиці Устинській, 18. Будинковолодіння зареєстроване за спадкодавцем ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 1965 року та згідно технічного паспорта, виготовленого 28 травня 2013 року КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», складається з одноповерхового деревяного жилого будинку жилою площею 15,1 кв. м, загальною площею 31,8 кв. м, позначеного літерою «А-1», та надвірних будівель: сараю літера «Б», огорожі «№ 1». Вартість вказаного жилого будинку з надвірними будівлями станом на 06 липня 2014 року відповідно до висновку приватного підприємства «Експерт-Рівне-Консалт» про вартість майна становить 44840 гривень.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). (Ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (Ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (Ст. 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. (Ст.1220 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. (Ст. 1222 ч. 1 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (Ст. 1268 ЦК України).

14 Жовтня 2009 року з заявою про оформлення права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 до Другої рівненської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_11 і на підставі його заяви нотаріусом була відкрита спадкова справа №573/2009. Аналогічних заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило. Відповідно, ОСОБА_11 є єдиним спадкоємцем, який у встановлений законом строк терміном у шість місяців з дня смерті спадкодавця прийняв спадщину. Заява від спадкоємиці ОСОБА_3, що надійшла до нотаріальної контори 05 квітня 2014 року, подана нею за межами встановленого законом строку для прийняття спадщини і містить лише повідомлення про її намір звернутись до суду для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, а відтак є свідченням визнання нею пропуску цього строку.

Позивачка ОСОБА_3 не звернулася до суду з заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Факт своєчасного прийняття нею спадщини доводить довідкою ЖКП «Перспективне» від 13 січня 2014 року за вихідним № 54, в якій зазначено про те, що ОСОБА_7 проживала до дня смерті 15.04.2009 року за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації згідно акту свідків від 13.01.2014 року. Такими свідками із пояснень ОСОБА_3 були ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що взимку 2014 року на прохання ОСОБА_3 ходила в ЖКП «Перспективне» підписувати акт. Акт складав юрист ЖКП, який з начальником ЖКП перевіряли її паспорт. Про інші обставини не памятає. По фотокартках трьох жінок, серед яких була фотокартка ОСОБА_7, впізнати яку запропонувала свідку представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_8 показала на іншу жінку, а не на ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 підтвердила, що також підписувала акт в ЖКП «Перспективне» у юриста. Однак, коли це було, а також інші обставини написання акту не памятає. Серед фотокарток, наданих для впізнання ОСОБА_7, показала на фотокартку з її зображенням.

ОСОБА_10 як третій свідок, що підписував акт, в судовому засіданні не допитувався, оскільки не був заявлений позивачкою ОСОБА_3 у клопотанні про виклик його в якості свідка.

Однак, довідку від 13.01.2014 року за вих. № 54, видану ОСОБА_3 ЖКП «Перспективне», суд не оцінює як належний доказ на підтвердження факту прийняття нею спадщини з наступних підстав. По-перше, довідка не підтверджує факт постійного проживання спадкоємиці ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, в ній зазначено лише про проживання останньої за певною адресою до дня смерті без реєстрації. По-друге, видача громадянам таких довідок житлово-комунальними підприємствами законом не передбачена. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, яка працює паспортистом ЖКП «Перспективне», показала, що при видачі таких довідок працівники ЖКП ніяким законом не керуються. По-третє, з копії акту про підтвердження факту спільного проживання, наданого ЖКП «Перспективне» на запит суду, який зазначений в довідці як підстава для її видачі, вбачається, що даний акт був підписаний громадянами ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_10. Однак, позивачка ОСОБА_3 суду показала, що акт підписували гр. гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які цю обставину підтвердили у своїх показаннях. З огляду на це суд критично оцінює показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як неправдиві і такі, що не відповідають дійсним обставинам справи, та умисно вводять суд в оману. По-четверте, відповідно до розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, № 7, «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини». Отже, факт постійного проживання разом із ОСОБА_7 на час відкриття спадщини позивачкою ОСОБА_3 є недоведеним і в сенсі положень ст. 1268, 1269 ЦК України являється такою, що спадщини не прийняла.

Оскільки ОСОБА_7 не залишила заповіт, спадкування її майна відбувається за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. (Ст. 1258 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.(Ст. 1264 ЦК України).

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки.

Встановлено і обєктивно підтверджується належними та допустимими доказами той факт, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_11 у період з листопада 1987 року і по день смерті ОСОБА_7 проживав з нею однією сімєю. Факт проживання однією сімєю ОСОБА_11 і спадкодавця ОСОБА_7 доведено письмовими доказами: будинковою книгою з відмітками про реєстрацію за адресою м. Рівне, вул. Устинська, 18 в м. Рівне ОСОБА_7- з 22.12.1970 року без зняття з реєстрації та ОСОБА_17 - з 21.11.1987 року без зняття з реєстрації, розрахунковою книжкою та квитанціями про оплату комунальних послуг за будинковолодіння ОСОБА_7 за період з 2006 по 2011 роки, які знаходились на зберіганні у ОСОБА_11, оригіналом свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-ГЮ № 074543 від 16.04.2009 року та договором-замовленням СК № 002572 на організацію та проведення її поховання від 16.04.2009 року на імя ОСОБА_11. з квитанцією про оплату наданих послуг, видані йому як особі, що займалася похованням ОСОБА_7, також показами свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20, які допитані в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_18 показала, що ОСОБА_11 знала з дитинства, оскільки проживає на сусідній вулиці. Після повернення ОСОБА_11 зі служби в армії він прописався та оселився у своєї двоюрідної баби ОСОБА_7 - одинокої хворої жінки. Він її доглянув до смерті та залишився проживати в її будинку. Більше 20 років ОСОБА_11 проживав з ОСОБА_7 однією сімєю, доглядав за нею, готував їй їжу, допомагав обробляти город та зароблені гроші витрачав на її утримання. Таке рішення прийняла його родина, про це знали сусіди, в тому числі і ОСОБА_3 та її сестри. За 2-3 місяці до своєї смерті ОСОБА_7 з ліжка не піднімалася, хворіла, доглядати за нею ОСОБА_11 допомагала його дочка ОСОБА_21. ОСОБА_11 сам займався похованням ОСОБА_7 і після її смерті залишився проживати в її будинку. Сьогодні в цьому будинку проживають його дочка ОСОБА_21 з матірю.

Свідок ОСОБА_19 показала, що ОСОБА_11 та його брата Анатолія знала більше двадцяти років. ОСОБА_11 проживав з бабою ОСОБА_7 в її будинку по вулиці Устинській, 18, а Анатолій - у батьківському будинку під № 16 на тій же вулиці. ОСОБА_11 займався господарством, обробляв город, рубав дрова та доглядав за ОСОБА_7, у якої своїх дітей не було. З матірю ОСОБА_1 ОСОБА_20 перебуває у дружніх стосунках. Коли вони з дочкою стали проживати у будинку ОСОБА_7, часто їх провідувала. ОСОБА_22 завжди проживала у своєму будинку і нікуди з нього не переїжджала. Померла вона також вдома, перед смертю вже не вставала. Її похованням займався ОСОБА_11, допомагала йому ОСОБА_20.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що являється матірю ОСОБА_1. ОСОБА_3 та її сестер ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знає, з останніми у неї склалися нормальні стосунки. З ОСОБА_11 познайомилась в 1994 році, він познайомив її зі своїми батьками, бабою Одаркою та бабою ОСОБА_22. Проживати привів її в батьківську хату по вулиці Устинській, 16 в м. Рівне, але одружуватись не пропонував навіть коли народилась дочка ОСОБА_21. Сам ОСОБА_11 на цей час був прописаний та проживав у баби ОСОБА_22 в її будинку № 18, за якою його родина зобовязала доглядати. Після смерті баби Одарки та батьків ОСОБА_11 з братом Анатолієм оформили батьківську спадщину на будинок і Анатолій його продав. Опинившись без житла, вона попросила ОСОБА_7 дозволити їй з дочкою оселитись в її будинку. Проживали з дочкою в одній кімнаті з ОСОБА_7, тому стверджує, що зі своєї хати ОСОБА_7 нікуди не переїжджала. ОСОБА_3 до ОСОБА_7 не приходила. ОСОБА_7 потребувала постійного догляду, оскільки мала психічні захворювання, періодично лікувалась в Острозі. ОСОБА_11 забезпечував її необхідними ліками, слідкував, щоб вона їх приймала, купував продукти та готував їжу, обробляв город, сплачував всі необхідні платежі за будинок. За пару місяців до смерті у ОСОБА_7 відмовили ноги і вона не вставала з ліжка. Доглядав за нею ОСОБА_11, а коли вона померла, то організував її поховання та оплатив поминальний обід. Свідоцтво про смерть ОСОБА_7 було видане йому. На похованні ОСОБА_3 присутня не була, бо була на роботі. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_11 не заперечував, щоб вони з дочкою залишились проживати в цьому будинку. 19 грудня 2011 року ОСОБА_11 помер.

Надані відповідачкою-позивачкою ОСОБА_1В докази на підтвердження факту спільного проживання її батька ОСОБА_11 зі спадкодавцем ОСОБА_7 всупереч ст. 60 ЦПК України позивачка-відповідачка ОСОБА_3 належними і допустимими доказами не спростувала. В поясненнях до свого позову вона підтвердила, що ОСОБА_7 померла у своєму будинку по вулиці Устинській, 18 в м. Рівне, в якому проживав ОСОБА_11 Витрат на поховання ОСОБА_7 ОСОБА_3 не несла. Після смерті ОСОБА_7 платежі за її будинок не сплачувала.

З врахуванням встановленого суд дійшов висновку про те, що вимога відповідачки-позивачки ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту проживання її батька ОСОБА_11 однією сімєю з ОСОБА_7 доведена і підлягає задоволенню.

Після смерті ОСОБА_11 спадщина на жилий будинок з надвірними будівлями в м. Рівне по вулиці Устинській, 18, фактично прийнятий ним після смерті ОСОБА_7 без оформлення спадкових документів, відкрилась для його дочки - відповідачки-позивачки ОСОБА_1. Родинні стосунки з ОСОБА_11 підтверджені ОСОБА_1 свідоцтвом про народження І-ГЮ № 231093 від 20.02.2015 року, а факт прийняття спадщини Витягом № 33756377 від 12 квітня 2013 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 116/2013 до майна ОСОБА_11 та копією заяви про прийняття спадщини, поданою нею до Другої рівненської державної нотаріальної контори.

Підставою для звернення до суду з вимогою про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_17 є надана нею постанова завідувачки Другої рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_23 від 21.04.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, повідомлення КП «Рівненське ОБТІ» від 08.04.2015 року, № 210 та КП «Рівненське МБТІ» від 09.04.2015 року, № 252.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (Ст. 3 ЦПК України).

Відтак, відповідач-позивач ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами вимогу про визнання за нею права власності на жилий будинок з надвірними будівлями по вулиці Устинській, 18 в м. Рівне в порядку спадкування за законом, відтак позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Вимоги первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування не доведені належними допустимими доказами, спростовані доказами відповідача-позивача, підстави для задоволення такого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на будинковолодіння на будинковолодіння №18 по вулиці Устинська в місті Рівне в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 15.04.2009 року в м. Рівне, як за спадкоємицею в порядку представлення, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім»єю ОСОБА_11 та ОСОБА_7, померлої 15.04.2009 року в м. Рівне, із 21.11.1987 року по 15.04.2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, після смерті батька ОСОБА_11, померлого 19 грудня 2011 року в м. Рівне, право власності на спадкове майно - жилий будинок з надвірними будівлями №18 по вулиці Устинська в м. Рівне, позначені в технічному паспорті літерами: А-1 жилий будинок жилою площею 15,1 кв.м., загальною площею 31,8 кв.м., Б сарай, №1 огорожа, - яке він своєчасно прийняв після смерті ОСОБА_7, померлої 15.04.2009 року в м. Рівне, але не оформив своїх спадкових прав.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук