Ухвала

іменем україни

26 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Дербенцевої Т.П.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року приватний підприємець ОСОБА_3 (далі - ПП ОСОБА_3.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків.

Посилався на те, що 13 січня 2006 року між ПП ОСОБА_3 як замовником будівництва 16-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, Приватним підприємством «Піраміда» (далі - ПП «Піраміда») підрядником будівництва та ОСОБА_4 був укладений договір про дольову участь у будівництві цього будинку. На підставі договору відповідачка мала отримати 3 кімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 118,3 кв. м, вартість якої складала 403 695,75 грн, що еквівалентно 76 895 дол. США. Перед здачею будинку в експлуатацію в липні 2007 року, під час обміру квартири, представником БТІ було встановлено, що фактична площа квартири становить 125,3 кв. м. Відповідно, збільшилась вартість квартири і сума складала 427 586,25 грн, що еквівалентно 81 445 дол. США. Відповідно до п. п. 3.2, 3.5 договору ОСОБА_4 внесла аванс в сумі 20 200 грн, що еквівалентно 4 000 дол. США.

Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 25 липня 2007 року № 274 було затверджено акт державної приймальної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництвом 16-ти квартирного будинку по АДРЕСА_1.

20 лютого 2008 року ОСОБА_4 незаконно отримала свідоцтво про право власності на квартиру. Враховуючи, що відповідачка за отриману квартиру не розрахувалась і незаконно отримала на неї свідоцтво, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2009 року було скасовано свідоцтво про право власності на квартиру, видане ОСОБА_4 08 травня 2010 року відповідачка в рахунок оплати за квартиру передала йому 30 000 дол. США і зобов'язалась провести повний розрахунок згідно з п. 3.5 договору про дольову участь у будівництві від 13 січня 2006 року, але так і не провела повного розрахунку, а тому змушений звернутись до суду про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні квартирою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 червня 2011 року зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у здійсненні ПП ОСОБА_3 права користування та розпорядження квартирою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та зобов'язано її звільнити квартиру, а рішенням суду від 13 грудня 2011 року її було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Крім того, позивач вважає, що навмисним невиконанням взятих на себе зобов'язань за договором про дольову участь у будівництві житлового будинку від 13 січня 2006 року ОСОБА_4, усвідомлюючи незаконність отримання свідоцтва про право власності, незаконною заміною предмета іпотечного договору та отриманням реєстрації в квартирі, без наявної згоди власника, завдана йому матеріальну шкоду в великих розмірах.

Так, будівництво будинку проводилось виключно за рахунок коштів громадян та організацій, які проявили бажання отримати в ньому квартири. Оскільки відповідачка необхідних для будівництва квартири коштів не внесла, будувати цю квартиру він був вимушений за рахунок власних коштів та отриманого банківського кредиту, за користування яким він сплачує значні суми у вигляді процентів. Витрати за користування банківським кредитом завдали йому збитків в сумі 286 351,30 грн, що еквівалентно 36 247 дол. США.

Станом на вересень 2007 року вартість квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 складала 411 297 грн, що еквівалентно 81 445 дол. США. На час оформлення позову вартість цієї ж квартири складає 442 400 грн, що еквівалентно 56 000 дол. США. Різниця у вартості складає 229 905 грн, що еквівалентно 25 445 дол. США. Таким чином, він вважає, що з вини ОСОБА_4 втрачена вигода складає 229 005 грн, що еквівалентно 25 445 дол. США.

За період з 20 лютого 2008 року (час незаконного отримання відповідачкою свідоцтва про реєстрацію права власності на квартиру) по 01 жовтня 2012 року (час фактичного виселення відповідача з квартири), ОСОБА_4 користувалась і розпоряджалась цією квартирою, однак розрахунку за проживання вона не проводила. Враховуючи необхідність проведення в квартирі певних оздоблювальних робіт, орендну плату за користування ОСОБА_4 квартирою він визначає в розмірі 100 дол. США або 800 грн і сума збитків за 56 місяців у вигляді неотриманої орендної плати становить 44 800 грн, що еквівалентно 5 600 дол. США.

На думку позивача, з вини ОСОБА_4 йому завдано збитків на загальну суму 531 606 грн, що еквівалентно 67 291,89 дол. США. З урахуванням переданої йому ОСОБА_4 суми в розмірі 268 600 грн, що еквівалентно 34 000 дол. США, сума збитків, що підлягає стягненню на його користь, становить 263 000 грн, що еквівалентно 33 292 дол. США.

У процесі розгляду справи позивач, уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь збитки в розмірі 379 528 грн, судовий збір у розмірі 2 630 грн, та витрати на послуги адвоката в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року у задоволенні позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю вартості квартири за договором про дольову участь у будівництві житлового будинку від 13 січня 2006 року у розмірі 657 821 грн 16 коп., що еквівалентно 42 825 дол. США, та заподіяні збитки у розмірі 50 530 грн 85 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що відповідачка не виконала свої зобов'язання, передбачені договором, щодо повної сплати вартості квартири в установлений строк, а позивач як власник квартири тривалий час був позбавлений права використовувати своє майно на власний розсуд та зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 січня 2006 року між ПП ОСОБА_3, ПП «Піраміда» та ОСОБА_4 був укладений договір про дольову участь у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 позиція за генеральним планом № 201 (т. 1, а. с. 13).

Відповідно до даного договору, Договору підряду № 7/п-05, укладеного між ПП ОСОБА_3, який є Замовником за договором, та ПП «Піраміда», що є підрядником за договором, від 07 грудня 2005 року, згідно з дозволом на виконання будівельних робіт від 12 січня 2006 року № 3 сторони погодили, що приймають сторону 3 - ОСОБА_4 у будівництво житлового об'єкта, а саме: квартири. Об'єкт, що будується, є окремим приміщення на п'ятому поверсі, під'їзд № 1 житлового будинку, що будується за адресою: АДРЕСА_2 позиція за генеральним планом забудови № 201. Загальна площа об'єкта, що будується (квартири), становить 118,3 кв. м.

Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2007 року.

Згідно з п. п. 3.1 та 3.2 Договору попередня базова вартість об'єкта, що будується, становить суму у національній валюті, еквівалентну 76 895 дол США, в тому числі ПДВ на момент здійснення розрахунків. Фінансування частково будівництва стороною здійснюється у наступному порядку: аванс у розмірі 5 % від вартості, вказаної у п. 3.1 договору, вноситься стороною 3 - ОСОБА_4 не пізніше 05 липня 2007 року, а решту суми Сторона 3 зобов'язується внести протягом 60 календарних днів з моменту здачі квартири в експлуатацію.

20 лютого 2008 року на підставі рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25 липня 2007 року № 274 виконкомом ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 125,3 кв. м та зареєстровано за нею право власності на дане нерухоме майно, що підтверджується витягом КП «БТІ м. Ужгорода» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 лютого 2008 року № НОМЕР_2 (т.1, а. с. 19, 20).

Того ж дня, 20 лютого 2008 року між ПП ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири НОМЕР_1, загальною площею 125,3 кв. м, за ціною у розмірі 81 445 доларів США. Пунктом 2 визначено порядок проведення розрахунку: покупець після підписання цього договору вносить на розрахунковий рахунок продавця частину авансу, що залишилась, в розмірі 4 072 дол. США. Іншу частину вартості квартири покупець оплачує продавцю після отримання інвентарної справи до 01 травня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2009 року, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2012 року, за позовною заявою ПП «Піраміда» визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 - квартири НОМЕР_1, загальною площею 125,3 кв. м у будинку АДРЕСА_1, видане ОСОБА_4 Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 20 лютого 2008 року.

15 червня 2011 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 вересня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2011 року залишено без змін, було задоволено частково позовну заяву ПП ОСОБА_3 та зобов'язано ОСОБА_4 усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та звільнити дану квартиру (т. 1, а. с. 45 - 51). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 грудня 2011 року ОСОБА_4 було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою (т. 1, а. с. 52).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2013 року визнано недійсним іпотечний договір № 140/23-2008, укладений 10 листопада 2008 року між АКПІБ в особі філії «Відділення Промінвестбанк в м. Ужгород» та ОСОБА_4, предметом якого була квартира НОМЕР_1 по АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843053/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1> особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтями 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2014_05_13/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2014_05_13/pravo1/T041618.html?pravo=1> визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2014_05_13/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення договору про дольову участь у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, позиція за генеральним планом № 201 від 13 січня 2006 року ОСОБА_4 з дотриманням п. 3.2 цього договору було передано ПП ОСОБА_3 аванс в розмірі 4 000 дол. США, що в еквіваленті в національній валюті згідно з курсом НБУ становило 20 200 грн, решту суми вартості квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 вона повинна була внести протягом 60 календарних днів з моменту здачі квартири в експлуатацію.

Перед здачею квартири в експлуатацію у 2007 році згідно з актом КП «БТІ м. Ужгород» було встановлено, що площа квартири збільшилась на 7 кв. м і, відповідно, її вартість - на 2 390,05 грн, а тому загальна площа квартири становила 125,3 кв. м, а її вартість - 427 586,25 грн, що еквівалентно 81 445 дол. США.

28 травня 2010 року, після неодноразових вимог позивача та вже після визнання недійсним виданого ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на квартиру, в рахунок оплати за спірну квартиру відповідачка сплатила ПП ОСОБА_3 30 000 дол. США, що в національній валюті згідно з курсом НБУ становило 237 762 грн (т. 1, а. с. 44).

Постановою слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10 серпня 2012 року було порушено кримінальну справу за фактом заподіяння невстановленими особами майнової шкоди у великих розмірах ПП ОСОБА_3 за договором про дольову участь у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, від 13 січня 2006 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1030/ed_2014_04_27/pravo1/T012341.html?pravo=1>. За результатами досудового розслідування кримінального провадження 14 січня 2013 року було прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2160/ed_2014_05_13/pravo1/T124651.html?pravo=1>, що підтверджується листом начальника СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 18 квітня 2014 року № 35/12251.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України <nau://ukr/435-15|st623> боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st57> доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог ПП ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_4 упущеної вигоди у вигляді неотриманої ним орендної плати за 56 місяців - в період з 20 лютого 2008 року (час незаконного отримання відповідачкою свідоцтва про реєстрацію права власності на квартиру) по 01 жовтня 2012 року (час фактичного виселення відповідача з квартири) в розмірі 44 800 грн, що еквівалентно 5 600 дол. США. Крім того, в матеріалах справи відсутні доказ про те, що для будівництва 16-ти квартирного житлового будинку позивачем ПП ОСОБА_3 вносились особисті кошти.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних доказів, які свідчать про понесені ПП ОСОБА_3 втрати чи витрати, які він зазнав (зробив) внаслідок дій ОСОБА_4, або вказують на те, що він реально міг одержати доходи (упущену вигоду).

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд, безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, припустився помилки у застосуванні матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 листопада 2014 року скасувати, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Т.П. Дербенцева О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк