Справа № 2-6352/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з даною позовною заявою, в якій просив стягнути в порядку регресу з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 172003,89 грн. та судові витрати у розмірі 1720,04 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими представник позивача обґрунтовує свої вимоги про стягнення в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок ДТП, саме з відповідачки ОСОБА_1 як власника та страхувальника транспортного засобу, а не винної особи ОСОБА_2, який володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі та на якого в тексті позовної заяви позивач вказує як на відповідача, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких позивач обґрунтовує свої вимоги, з викладенням обставин щодо порушеного права позивача саме відповідачкою, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог доказів або наявність підстав для звільнення від доказування.

При цьому з позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись з даним позовом, заявляє вимоги до відповідачки про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДПТ, не викладаючи обставин як правових підстав її відповідальності в даних правовідносинах.

Так, зі змісту позовної заяви не випливає, яким діями чи бездіяльністю відповідачки ОСОБА_1, за місцем проживання якої позивач звертається до суду, були порушені права позивача, виходячи з того, що винним у скоєнні ДТП, як вказує сам позивач, є третя особа ОСОБА_2, що підтверджується постановою Голосіївського райсуду м. Києва від 24.03.2014 року, а відповідно до ст. 1166,1187 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права до відповідачки та виникнення у неї певного обов'язку, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені саме відповідачкою, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачкою з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: