У Х В А Л А

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дем'яносова М. В., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 104) про стягнення трьох відсотків річних, втрат від інфляції та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 104) на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому зазначала, що рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2001 року з Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 104) (далі - Олександрівський ВЦ № 104 УДПтСУ в Кіровоградській області) на користь її чоловіка ОСОБА_3 стягнуто 5 959 грн за договором купівлі-продажу жилого будинку, розташованого в с. Ясиноватка Олександрівського району Кіровоградської області. Виконавчий лист був переданий на виконання, і 21 лютого 2002 року відкрито виконавче провадження, але кошти її чоловіку ОСОБА_3 за його життя сплачені не були. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на свою користь 17 081 грн 56 коп. інфляційних втрат за період з 01 березня 2002 року по 30 серпня 2014 року, 1 830 грн 17 коп. - 3 % річних за період з 01 січня 2003 року по 31 грудня 2013 року та 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної несвоєчасним виконанням судового рішення.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Олександрівського ВЦ № 104 УДПтСУ в Кіровоградській області на користь ОСОБА_3 17 081 грн 56 коп. інфляційних втрат, 1 830 грн 17 коп. - 3 % річних та 389 грн судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Олександрівський ВЦ № 104 УДПтСУ України в Кіровоградській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що нараховані позивачем інфляційні втрати та 3 % річних за період з 01 січня 2003 року по день смерті ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) до складу спадщини не входять, оскільки вони не були присуджені судом за життя спадкодавця. Застосування приписів ст. 625 ЦК України за період після прийняття спадщини позивачем є безпідставним, оскільки після відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом на її ім'я кошти були перераховані своєчасно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що спірні правовідносини допускають правонаступництво. Набранням законної сили рішенням суду про стягнення грошової суми та звернення його до виконання не є підставою для припинення грошового зобов'язання, а боржник несе обов'язок відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів та 3 % річних за час до виконання рішення суду про стягнення суми.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 26 лютого 1999 року за договором купівлі-продажу, зареєстрованим в реєстрі за № 31 нотаріусом Олександрівської районної нотаріальної контори, установа ІК 305/104 УМВС України в Кіровоградській області придбала у ОСОБА_4 жилий будинок по АДРЕСА_1 Олександрівського району Кіровоградської області за 4 360 грн.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2001 року з виправної колонії № 104 ДДВП України в Кіровоградській області, правонаступником якої є Олександрівський ВЦ № 104 УДПтСУ в Кіровоградській області, на користь ОСОБА_4 стягнуто 4 360 грн за договором купівлі-продажу житлового будинку, 1 286 грн 20 коп. інфляційних втрат за період 2000-2001 роки, 58 грн 80 коп. державного мита та 25 грн 50 коп. за послуги Кіровоградського обласного управління статистики (а. с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_3 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2012 року за заявою ОСОБА_3 видано дублікат виконавчого листа № 2-940/2001 на виконання рішення цього ж суду від 11 грудня 2001 року.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2013 року замінено сторону у виконавчому провадженні, стягувача ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 червня 2014 року поновлено ОСОБА_3 строк для пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання.

07 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-940/2001 про стягнення з виправної колонії № 104 ДДВП України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_4 5 959 грн та 09 липня 2014 року відкрито виконавче провадження.

13 жовтня 2014 року платіжним дорученням № 688 ОСОБА_3 було перераховано на платіжну картку 5 619 грн 78 коп.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що оскільки відповідач своєчасно не сплатив присуджені за життя її чоловіку ОСОБА_4 грошові кошти, то відповідно до приписів ст. ст. 625, 1216 ЦК України він повинен сплатити на її користь індекс інфляції та 3 % річних за період прострочення, а також відшкодувати моральну шкоду.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1230 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1230> до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях.

Висновок апеляційного суду про наявність у позивача права на відшкодування збитків у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних, заподіяних спадкодавцеві внаслідок невиконання грошового зобов'язання, є правильним.

У той же час, частково задовольняючи позов та стягуючи на користь позивача 17 081 грн 56 коп. інфляційних втрат та 1 830 грн 17 коп. - 3 % річних, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання в сумі 4 360 грн і внаслідок знецінення саме цієї суми він повинен відшкодувати позивачу збитки у вигляді інфляційних втрат та 3 % річних. Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на відшкодовану рішенням суду від 11 грудня 2001 року суму інфляційних втрат законом не передбачено.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, правових підстав для відшкодування збитків, заподіяних спадкодавцеві за його життя, та підстав для задоволення позову з моменту після його смерті до фактичного виконання рішення суду від 11 грудня 2001 року не зазначив.

Допущені апеляційним судом при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Олександрівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області (№ 104) задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

М. В. Дем'яносов

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко