Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1657/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 39 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини 4 місяця, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, який помер 24.01.2013 року. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона проживає у ОСОБА_3, є громадянкою ОСОБА_3, з 2013 року їй не надавалася відпустка, а тому вона не мала можливості звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Крім того, їй стало відомо, що батько склав заповіт на ім'я ОСОБА_3, яка на протязі багатьох років проживала та доглядала за ним, вела спільне господарство. Разом з тим, 08.08.2013 року приватний нотаріус відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у зв'язку з чим вона вважає, що як єдиний спадкоємець першої черги за законом, має право на спадщину, що залишилася після смерті батька. Також, на спадкове майно претендує її тітка ОСОБА_5, яка при зверненні до нотаріальної контори та суду подала недостовірні відомості про відсутність дітей у ОСОБА_5, чим ввела всіх в оману.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 31 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просила рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що рішенням народного суду Житомирського району від 14.09.1983 року було задоволено позов про поділ колгоспного двору (а.с. 25-28). 24.11.1984 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 1/3 частину житлового будинку в с. Двірець, Житомирського району і області, який належав колгоспному двору (а.с. 42-45).

Вищевказаний будинок було проінвенратизовано та 15.10.2012 року на ім'я ОСОБА_5 видано технічний паспорт на 1/3 частину цього будинку за адресою: с. Двірець, вул. Петровського, 130 (а.с. 47-49).

22.01.2013 року ОСОБА_5 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів в рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 156-157).

24.01.2013 року помер ОСОБА_5 (а.с. 7, 162). На час смерті він був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 175).

ОСОБА_8 дочка спадкодавця (а.с. 8), є громадянкою ОСОБА_9 Федерації, де постійно проживає тривалий час. Так, з паспорту позивачки, виданого 07.02.2006 року вбачається, що вона зареєстрована з 2006 року по вул Луговій, 1, кв. 2, пос. Кордяга, Зуєвського району, Кіровської області (а.с. 10-16). Склад сім'ї: чоловік ОСОБА_10, діти - син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно довідки Кордяжського сільського поселення Зуєвського району Кіровської області від 22.09.2014 року № 149, ОСОБА_1 працює спеціалістом Кордяжського сільського поселення, та з 01.01.2013 року по даний час їй не надавалася щорічна відпустка (а.с. 17).

18.05.2013 року ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_13 із заявою № 11 про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 (а.с. 23). У даній заяві вона зазначила, що крім неї, інших спадкоємців за законом немає.

18.07.2013 року до нотаріуса із заявами звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 (а.с. 179-180). Проте, постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_13 від 08.08.2013 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 130-а по вул. Петровського в с. Двірець, Житомирського району і області та земельну ділянку, після померлого 24.01.2013 року ОСОБА_5, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 181-182).

18.07.2013 року ОСОБА_4 подала до суду позов про визнання недійсним заповіту від 22.01.2013 року (а.с. 154-155). В позовній заяві вона зазначила, що ОСОБА_5 (її брат) був розлучений та дітей від шлюбу не мав. У зв'язку з цим, ОСОБА_1 до участі у справі не притягувалася та не повідомлялася про оскарження заповіту.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 16.12.2014 року, заповіт ОСОБА_5 від 22.01.2013 року визнано недійсним (а.с. 163-165, 167-168). Під час апеляційного розгляду, 09.12.2014 року ОСОБА_1 подала заяву про те, що їй випадково стало відомо про оспорення заповіту, у зв'язку з чим вона просила залучити її до участі у розгляді цієї справи (а.с. 166).

10.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 185).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_13 від 10.03.2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, після померлого 24.01.2013 року ОСОБА_5, у зв'язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 186).

16.12.2014 року ОСОБА_1 вперше звернулася до суду з позовом через свого представника про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Проте, даний позов було залишено без розгляду, оскільки представник позивачки подала до суду відповідну заяву (а.с. 145-152).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона є громадянкою ОСОБА_7, була позбавлена можливості приїхати в Україну та подати відповідну заяву про прийняття спадщини. Її тітка ОСОБА_5, достовірно знаючи про наявність дочки у спадкодавця, повідомила суд та нотаріальну контору про відсутність інших спадкоємців (зокрема і дітей), чим ввела всіх в оману. Тільки після того, як рішенням суду було визнано заповіт недійсним, позивачка була повідомлена про вищевказані обставини та звернулася з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову визначення ОСОБА_1 додаткового строку 2 місяці, для прийняття спадщини після смерті батька.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 31 липня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк 2 місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 24.01.2013 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді