АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5008/15 Головуючий 1 інст. - Горчакова О.І.
Справа № 644/840/15 Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Категорія: «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - Пономаренко Ю.А.,

суддів - Івах А.П.,

Шевченко Н.Ф.

за участю секретаря - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» дільниця № 46 про зміну договору найму жилого приміщення, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням доповнення до позовної заяви, просила суд змінити договір найму жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_1, а саме: закріпити за ОСОБА_2 кімнату загальною площею 8,4 кв.м, а кімнати площею 14,6 кв.м та 11,6 кв.м. - закріпити за нею та ОСОБА_4, донькою, і ОСОБА_5 сином; зобов'язати КП «Жилкомсервіс» дільницю № 46 укласти окремий договір найму на вказану кімнату.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона та її син - ОСОБА_2 і онук - ОСОБА_6, зареєстровані та проживають у трьохкімнатній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки, протягом останніх декількох років між нею та відповідачами виникають протиріччя, то вважає за доцільне змінити договір найму житлового приміщення з відкриттям окремого особового рахунку на її ім'я на окрему кімнату, з метою отримання можливості сплачувати комунальні послуги лише за ту кімнату, якою вона фактично користується.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року позов задоволено частково. Розділено особові рахунки на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Змінено договір найму відносно користування вказаною квартирою, а саме: кімнату, площею 8,4 кв. м залишено у користуванні за ОСОБА_3, кімнату, площею 14,6 кв. м та площею 11,4 кв. м залишено у користуванні за ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ванну кімнату, кухню, балкон, туалетну кімнату, коридор, дві кладові кімнати - залишено у спільному користуванні.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6)як розподілити між сторонами судові витрати; 7)чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8)чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги, розділяючи особові рахунки та змінюючи договір найму житлового приміщення суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами вже склався порядок користування житловим приміщення та розмір житлової площі, яка припадає на ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та позволяє виділити у вигляді зазначених приміщень.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про зміну договору найму жилого приміщення суд повинен з'ясувати, чи можливо з урахуванням санітарних і технічних норм укласти два договори найму жилого приміщення, чи не призведе зміна договору найму до штучного погіршення житлових умов і чи не спричинить необхідності взяття громадянина на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Так, судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, видану КП «Жилкомсервіс» дільницею № 46 від 11.07.2015 року, квартира 99 у будинку 22, що розташований по вулиці 17 Партз'їзду в місті Харкові не приватизована та є власністю територіальної громади м. Харкова. У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_7 1930 року народження, зареєстрована з 12.05.1969 року; ОСОБА_2, 1964 року народження, зареєстрований з 29.01.2008 року; ОСОБА_8, 2003 року народження, зареєстрований з 29.05.2013 року. Особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_3 (а.с.8, 82).

За змістом ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача має право вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішений у судовому порядку. Правила встановлені частиною першою цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей господарства (ч. 1 ст. 114 ЖК України) крім випадків, коли наймач одержав жилі приміщення не у зв'язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення.

Як зазначалось вище, спірна квартира є власністю територіальної громади м. Харкова, а тому на неї поширюються положення ст. 104 ЖК України.

Відповідно до положень ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не може бути самостійним предметом договору найму жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (ч. 1 ст. 48 ЖК України), частина кімнати або кімната, пов'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Згідно ч.1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Пунктом 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. N 470,жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності.

Такий же самий граничний розмір жилої площі закріплений ст. 47 ЖК України.

На підставі зазначених «Правил обліку» органами місцевого самоврядування прийнято локальні нормативні акти, що містять рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею на одну особу та встановлюють норму жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов. Зокрема, згідно правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Харківській області, затверджені Постановою ВК Харківської обласної Ради народних депутатів та Президії обласної ради профспілок від 11.01.1985 р. № 5, в м. Харкові рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 7,5 кв. м, а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначається як 5,5 кв. м.

Як вбачається з поверхового плану та експлікації, виданої КП «Харківським міським бюро технічної інвентаризації» Департаменту економіки га комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, спірна квартира розташована на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку та складається: з трьох кімнат, має загальну площу 49,1 кв.м., та складається з: кімнати площею - 8,4 кв.м (ізольована кімната), кімнати площею - 14,6 кв.м (суміжна кімната), кімнати площею 11,4 кв.м (ізольована кімната), ванної кімнати, туалетної кімната, коридору, двох кладових (комори) (а.с.20).

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фону» встановлена санітарназагальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї в розмірі 21 кв.м. та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю;

Згідно п.2.24, 2.27 ДБН України площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 м2, в інших квартирах - не менше 17 м2. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 м2, на дві - 14 м2. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 м2, у дво- та більше кімнатних - 8 м2.В однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). У дво-, трикімнатних квартирах обох категорій слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником і вбиральня з унітазом та умивальником). У квартирах, де чотири і більше кімнат, повинно бути не менше двох суміщених санвузлів, кожен з яких має бути обладнаний унітазом (вбиральня з умивальником та унітазом і ванна кімната з ванною, умивальником та унітазом). Мінімальні розміри площі санвузлів: суміщений санвузол (обладнаний ванною, умивальником, унітазом, місцем для пральної машини) - 3,8 м; ванна кімната (обладнана ванною, умивальником, місцем для пральної машини) - 3,3 м2; туалет (вбиральня, обладнана унітазом і умивальником) - 1,5 м2; туалет (вбиральня, обладнана унітазом без умивальника) - 1,2 м2.

Суд першої інстанції при вирішення питання про виділення ОСОБА_3 кімнати 8,4 кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кімнату площею 14,6 кв.м та 11,6 кв.м. повинен був з'ясувати таку можливість з урахування санітарних і технічних умов, та з'ясувати чи не призведе зміна договору найму жилого приміщення та створення комунальної квартири до штучного погіршення житлових умов всіх співмешканців і чи не спричинить незручності у користуванні квартирою сторін по справі. Дані обставини судом першої інстанції не встановлювалися та залишилися поза увагою.

Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що між сторонами по справі склався порядок користування спірною квартирою, що не відповідає дійсності, оскільки позивачем у свій позовній заяві зазначено зовсім інший порядок користування зазначеною квартирою.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що задоволення позовних вимог унеможливить користування балконом. Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що кухня, площа якої складає 5,5 кв.м. не надасть можливості користуватися нею належним чином всім співмешканцями, як окремим споживачам.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, КП «Жилкомсервіс» дільниця № 46 про зміну договору найму жилого приміщення відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Судді -