Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 50 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з названим позовом. Зазначила, що за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 травня 2006 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.5). Посилається на те, що відповідач є приватним підприємцем, його дохід, який має мінливий та нерегулярний характер, порівняно із 2006 роком значно збільшився. Однак у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_3 перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначити розмір його чистого доходу неможливо, тому просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, 16.01.2003р.н. у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що позивачка не довела факт покращення його матеріального становища, при цьому стверджує, що реального доходу від підприємницької діяльності не має, а тому неспроможний сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, мотивуючи таким.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із положень ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У Постанові Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Значне покращення матеріального становища батька може бути підставою для вимоги матері про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 є приватним підприємцем та перебуває на податковому обліку із 12.08.2002 року. Із відповіді Володарсько-Волинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 20.10.2014 року вбачається, що починаючи із 2006 року по 2013 рік задекларований відповідачем обсяг виручки коливався від 169219,00 грн. до 490543,00 грн. (а.с.6)., а у четвертому кварталі 2014 року обсяг суми доходу становив 693170,46 грн. (а.с.157), що свідчить про явне покращення його матеріального становища та наявність підстав для зміни розміру присуджених аліментів.

Доводи апелянта про те, що він не має чистого доходу (або він є незначним), спростовуються матеріалами справи (а.с.6,113) та є непереконливими, оскільки саме отримання прибутку є метою зайняття підприємницькою діяльністю, яку ОСОБА_3 успішно здійснює з 2002 року.

При цьому відповідач посилається на те, що займається волонтерською діяльністю щодо забезпечення відповідних державних установ та військових формувань відповідним обладнанням, та отримує кошти на здійснення закупівель. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази походження цих коштів, натомість згідно із відповіддю Володарсько-Волинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 23.02.2015 року, відповідач задекларував за 3 квартал 2014 року дохід в сумі 929679,00 грн. (а.с.113). А відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює у ліцеї №25 ім. М.О. Щорса на посаді вчителя фізичної культури (а.с.47), має постійний дохід. Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із позивачкою, яка самостійно її виховує та піклується про неї.

Разом з тим, ОСОБА_3 створив іншу сім'ю, в якій також має обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини. Вказані обставини позивачкою не заперечуються.

При вирішенні спору, місцевий суд не в повній мірі взяв до уваги вищевказані норми закону та обставини, які враховуються при визначенні виду і розміру аліментів. Так, визначаючи аліменти у 2500 грн., суд 1-ї інстанції не обґрунтував цей розмір аліментів і не врахував те, що чинним законодавством не встановлено порядок розрахунку чистого прибутку фізичної особи-підприємця. Під час здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 використовує готівкові кошти, а відтак фактичні витрати пов'язані із підприємницькою діяльністю фіксуються не в повній мірі, а валовий дохід не є чистим прибутком. Отже, отримати достовірну інформацію про розмір чистого доходу ФОП ОСОБА_3 є неможливим з причин перебування платника на спрощеній системі оподаткування (а.с.7).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни судового рішення та зменшує розмір аліментів на дитину до 1200 грн. щомісячно. При цьому колегія суддів виходить із того, що такий розмір аліментів цілком відповідає матеріальному стану відповідача, а також не порушує права та інтереси неповнолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 червня 2015 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення суду у наступній редакції: „Змінити, встановлений рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 19.05.2006 року, розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - 27.11.2014 року і до повноліття дитини.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: