Справа № 466/9123/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/4331/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Бадівській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву ПАТ "ВіЕс Банк" про забезпечення позову по справі за позовом ПАТ "ВіЕс Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитом на суму 95 975, 52 доларів США, що еквівалентно 1501 728, 86 грн.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що заявником не доведено факту реальної загрози невиконання можливого рішення суду. Також арештоване нерухоме майно перевищує вартість позову

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 перебуває в договірних відносинах з ПАТ "ВіЕс Банк", а саме між ними укладено кредитний договір №KF51485 від 14 серпня 2008 року, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 113 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення не пізніше 12 серпня 2033 року.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 між ПАТ "ВіЕс Банк" та ОСОБА_3, ОСОБА_4 були укладені договори поруки № РО95186 від 14 серпня 2008 року та №РО95185 від 14 серпня 2008 року.

В грудні 2014 року ПАТ "ВіЕс Банк" звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитом на суму 95 975, 52 доларів США, що еквівалентно 1501 728, 86 грн.

Задовільняючи заяву Публічного акціонерного товариства ПАТ "ВіЕс Банк" про забезпечення позову та накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Враховуючи характер позовних вимог, можливість ускладнення вирішення спірних майнових правовідносин в майбутньому та виконання рішення суду без забезпечення позову в заявлений спосіб, суд, при вирішенні даного питання та постановленні оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, дотримався вимог ст.ст. 151 - 152 ЦПК України, в тому числі і щодо процедури розгляду заяви позивача про забезпечення позову відповідно до ст. 153 ЦПК України.

Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, відповідає можливому виду забезпечення позову, передбаченому ст. 152 ЦПК України.

До того ж, сторона не позбавлена можливості ставити питання відповідно до ст. 154 ЦПК України про зміну виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1. ч.1 ст. 312, ст. 313, п.4 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: