Справа № 226/279/15-ц
Справа № 2/226/267/2015
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року м.Димитров
Димитровський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Редько Ж.Є.,
при секретарі Мітюхіній О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача Димитровської міської ради до суду не з'явився, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.
Заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5, які перебували у зареєстрованому шлюбі та являлися батьками ОСОБА_2, яка є матір'ю позивача ОСОБА_1, про що свідчать свідоцтва про смерть, народження, укладення та розірвання шлюбу (а.с.9, 10, 11, 12, 13, 14).
Померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 45,8 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29.09.1993 року № 1/17-487, виданого виробничим об'єднанням «Красноармійськвугілля», зареєстрованого у бюро технічної інвентаризації м.Димитров 16.11.1993 року за реєстровим № 30, технічним паспортом на дану квартиру (а.с.18, 19-20).
1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, померлий ОСОБА_4 за життя заповів позивачу ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори від 31.08.1994 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2542 (а.с.15,16).
Право власності на 1/2 частину вказаної квартири, що належала спадкоємцю ОСОБА_4, позивач оформив, отримавши свідоцтво про право власності за заповітом від 28.10.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, реєстровий № 388, яке зареєстрував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28.10.2014 року, що підтверджується копіями свідоцтва та Витягу з наведеного реєстру (а.с.16, 17).
Відповідно до інформації Димитровської державної нотаріальної контори від 23.02.2015 року, отриманої на підставі даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 23.02.2015 року, на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, 16 вересня 1996 року відкрито спадкову справу № 258/1996 за заявою про прийняття спадщини від імені онука померлого ОСОБА_1, якому 28.10.2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим Димитровською державною нотаріальною конторою 31.08.1994 року за реєстровим № 2542, на ? частину квартири. На майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкова справа не відкривалася, заповіти від її імені не посвідчувалися. згідно даних Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № від року
Правовідносини щодо спадщини виникли під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.
Згідно за ст.529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги за законом є діти та той з подружжя, який його пережив.
Донька спадкодавця ОСОБА_5, якій належала ? частина вищевказаної квартири, ОСОБА_2, мати позивача та третя особа у справі, будь-яких дій про прийняття нею спадщини не вчиняла. Дану обставину у судовому засіданні підтвердила ОСОБА_2, пояснивши, що у її батьків, окрім неї, було ще два сина, її брати ОСОБА_9 і ОСОБА_10, яки померли у 1974 році та у 1995 році до смерті своїх батьків.
Інших спадкоємців за законом судом не встановлено.
Відповідно до акту від 28.11.2014 року, складеного працівниками приватного підприємства «Домінант-Сервіс» за участю сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, позивач ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, з 1995 року по теперішній час (а.с.21). Даний факт учасниками судового процесу не оспорюється.
Згідно за ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно із ст.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила про набувальну давність можуть поширюватися також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто відлік цього строку може починатися з 1 січня 2001 року.
Аналіз досліджених у суді доказів вказує на відкрите, постійне та безперервне володіння позивачем спірною квартирою більше 10 років, а саме: з травня 1995 року по теперішній час, у яку він вселився ще за життя своїх дідуся і бабусі, які на правовій основі володіли цією квартирою на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до приписів ст.369 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними.
За таких обставин, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог позивача щодо набуття ним права власності на ? частину спірної квартиру за набувальною давністю.
На підставі ст.ст.344, 369 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Димитровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? (одну другу) частину житлової квартири загальною площею 46,6 кв.м, у тому числі житловою - 27,7 кв.м, розташованої в АДРЕСА_1, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, за набувальною давністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько