Справа № 456/4646/14 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/3367/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, -

встановила:

Оскарженим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року позов задоволено.

Розірвано спадковий договір укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 04 вересня 2007 року посвідчений державним нотаріусом Стийської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі №1-4102.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам закону, оскільки судом не повно з'ясовані всі обставини справи. вказує, що необґрунтованими є посилання в рішенні суду на покази свідків. які є сусідами ОСОБА_6, зокрема ОСОБА_7, ОСОБА_8, і не мали реальної можливості спостерігати чи належно виконувались умови спадкового договору з моменту його укладення. В основу оскарженого рішення судом покладено покази свідків позивача, однак в повній мірі проігноровано покази свідків відповідача та вказано на те, що обставини даним свідкам відомі лише зі слів відповідача. Що стосується виплат компенсації, передбаченої п.6 Спадкового договору, звертає увагу суду на те, що в умовах договору чітко не прописано у який строк дана компенсація мала бути виплачена.

Просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

17.11.2014 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_3 та просила розірвати спадковий договір укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем, як відчужувачем, та відповідачем, як набувачем, 04 вересня 2007 року укладено і нотаріально посвідчено спадковий договір, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача. Оскільки відповідач не виконує договірних обов'язків щодо виконання розпоряджень відчужувача, не доглядає та не надає позивачу жодної допомоги, та не виконала зобов'язань щодо виплати компенсацій, передбачених спадковим договором, а тому позивач, керуючись ст. 1308 ЦК України, просила розірвати спадковий договір в судовому порядку.

Судом встановлено, що 04 вересня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4102.

Договором передбачено, що ОСОБА_5 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, яка складається з однієї кухні та двох житлових кімнат площею 28,0 кв.м., загальною площею 51,8 кв.м.

Як вбачається з п. 6 спадкового договору від 04 вересня 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 як відчужувачем, та ОСОБА_3, як набувачем, на останню було покладено обов'язки, які вона повинна виконати: до смерті здійснювати догляд та необхідну допомогу; поховати згідно християнського обряду на кладовищі м. Стрия, виплатити гр. ОСОБА_6 компенсацію в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень та гр. ОСОБА_9 компенсацію в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

25.12.2014 року в своїй нотаріально посвідченій заяві позивач ОСОБА_5 наполягала на тому, що відповідачем ОСОБА_3 не виконуються умови спадкового договору (а.с.101).

З врахуванням того, що представниками позивача доведено, що відповідачка не вжила заходів щодо належного виконання нею своїх зобов'язань за спадковим договором, не допомагала та не допомагає позивачу у закупівлі продуктів харчування, ліків та інших товарів, приготування їжі, прання, прибирання житла, оплати комунальних платежів тощо, не сплатила грошову компенсацію, яка передбачена спадковим договором, а також того, що відповідач не надала суду беззаперечних доказів, які б підтверджували виконання нею своїх зобов'язань за спадковим договором, суд задовольнив позов.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з врахуванням наступного.

Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа.

Отже, спадковий договір має подвійну правову природу: він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором, змістом якого обумовлюються його істотні умови.

Згідно із ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Задоволення такої вимоги можливе за умови пред`явлення її відчужувачем.

Встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує той факт, що фактично проживає окремо від ОСОБА_5 та не проживала з нею як на момент укладення спадкового договору так і по даний час з ним не проживає.

З показань свідків зі сторони позивача встановлено, що відповідач не займалася належним доглядом позивача та не надає йому необхідної допомоги.

В той же час суд не прийняв до уваги показання свідків зі сторони, оскільки вони безпосередньо не бачили, що відповідач здійснювала догляд, купляла продукти, і ці продукти використовувалися на утримання ОСОБА_5 Дані обставини їм були відомі лише зі слів відповідача - ОСОБА_3

Отже ОСОБА_3, як набувач, не довела належне виконання нею зобов'язань за договором.

В засіданні судової колегії ОСОБА_3 пояснила, що з квітня 2014 року з ОСОБА_5 не зустрічається через те, що дочка позивача ОСОБА_10 забрала її проживати до себе по АДРЕСА_2.

Також вона визнала, що не виплатити гр. ОСОБА_6 компенсацію в розмірі 30000 грн. та гр. ОСОБА_9 у компенсацію в розмірі 20000 грн.

Таким чином вона визнала факт невиконання істотних умов спірного договору.

Посилання апелянта на те, що відсутня її вина у тому, що вона не здійснює догляд за позивачем після того, як дочка позивача ОСОБА_10 забрала її проживати до себе, судова колегія не приймає, оскільки незалежно від відсутності вини відповідача позивач вправі вимагати розірвання договору.

При цьому судова колегія враховує, що в цій частині істотні умови спадкового договору щодо здійснення догляду за ОСОБА_5 містять обов'язки відповідача, як по договору довічного утримання, а відповідно до вимог ст.755 ЦК України саме так врегульовано питання щодо підстав для його припинення.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.