АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1158/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2828/15Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Одринської Т.В.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнутих коштів за рішенням суду на утримання малолітньої дитини, надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3. звернулася до суду із позовом, у якому прохала ухвалити рішення, змінити розмір стягуваних з відповідача на утримання їх спільного сина аліментів, шляхом їх збільшення, стягнувши у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Також, просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі України та на його в'їзд до наступних країн: Російської Федерації, Болгарії, Франції, Греції, Єгипту, Турції, Обєднаних Арабських Еміратів, Ізраїлю, Іспанії, Італії, Кіпру, Тунісу, та оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька у супроводі матері терміном на три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання та надати дозвіл на отримання відповідних дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі неповнолітньому ОСОБА_5 без згоди батька ОСОБА_2

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2007 року з відповідача на її користь було стягнуто на утримання сина кошти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ухилявся від сплати аліментів майже півтора року, звільнився з роботи, деякий час не працював, потім влаштувався на роботу з мінімальною заробітною платою. Тому, вона відмовилася від стягнення аліментів, відкликавши виконавчий лист.

На даний час, враховуючи, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий заробіток, вважала, що відповідач повинна сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі.

Також, посилалася на необхідність виїзду сина за межі України з метою оздоровлення та лікування, вказуючи на те, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини закордон.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2015 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Збільшено розмір коштів, які стягнуті рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2007 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2007 року до досягнення дитиною повноліття, шляхом зміни способу присудження аліментів та стягнення в подальшому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, коштів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13 лютого 2015року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14 квітня 2025 року.

Відкликано дублікат виконавчого лист № 2-4764/07 р. про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2007 року до досягнення дитиною повноліття, виданого згідно ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19 березня 2008 року на виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 листопада 2007 року по справі № 2-4764/07 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітнього сина.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Надатно дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього сина громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтава, Полтавської області, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, за межі України у супроводі матері ОСОБА_3 терміном на три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили, з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 243,60 грн. у повернення сплаченого судового збору.

ОСОБА_2, не погодившись з ухваленим судом рішенням, подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, ОСОБА_2 посилається на недоведеність позивачем виникнення права на порушення питання щодо збільшення розміру аліментів, оскільки відсутні докази зміни матеріального становища сторін. Також вказує на неправомірність рішення суду щодо надання дозволу на виїзд дитини без його згоди, вмотивовуючи це створенням ще більших перешкод у спілкуванні з сином.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково, за наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду.

Згідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 09 жовтня 2004 року по 13 березня 2009 року, від якого мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо.

Також встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 листопада 2007 року було стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку, починаючи з 22 жовтня 2007 року і до досягання дитиною повноліття.

Виконавчий документ, виданий на підставі вказаного рішення, був звернутий до виконання у примусовому порядку, проте у грудні 2009 року позивач забрала виконавчий лист шляхом його відкликання з Київського ВДВС Полтавського міського управління юстиції.

Встановлено, що станом на день розгляду справи малолітній син сторін у справі проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, яка здійснює самостійно підприємницьку діяльність. Дублікат виконавчого листа на стягнення аліментів знаходиться у позивача.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості висновків місцевого суду, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.192 згаданого Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець і має нерегулярний мінливий дохід..

. Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 щомісячно на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі, місцевий суд вірно виходив з інтересів дитини, реального забезпечення у максимально можливій мірі її виживання та здорового розвитку.

Доводи ж апелянта на відсутність обставин для вирішення питання про зміну розміру аліментів не спростовують висновків суду, оскільки встановлено, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач змінив рід трудової діяльності внаслідок чого його дохід став мінливим.

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду щодо розміру аліментів та з тим, що ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів, місцевий суд вказав датою початку їх стягнення - дату звернення позивача до суду, не врахувавши того, що у новому розмір аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України визначено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають значення для справи; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З наданої відповідачем відповіді Державної податкової інспекції у м. Полтаві встановлено, що у ОСОБА_2 відсутній дохід від провадження підприємницької діяльності за 2014 рік та перше півріччя 2015 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає об'єктивно обґрунтованим розміром можливих стягуваних аліментів на утримання дитини в розмірі 700 гривень щомісяця.

За таких обставин, рішення місцевого суду в цій частині підлягає зміні.

Далі, вирішуючи питання щодо обґрунтованості рішення суду про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон, місцевий суд вірно виходив з того, що позивач діє в інтересах дитини, має намір здійснювати його оздоровлення та організовувати відпочинок.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками місцевого суду за наслідками вирішення цього питання, за наступних підстав.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У ч.3ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст..9 цього Кодексу України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Частиною 2 ст. 155 вказаного Кодексу України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України » за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із ст. 12 Закону України « Про охорону дитинства » батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Однак, позивачем не доведено того, що відповідач заперечував проти виїзду за кордон на відпочинок їх спільного неповнолітнього сина.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон.

У рішенні суду має бути зазначено термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.

В свою чергу, позовні вимоги ОСОБА_3. є абстрактними і ,не дивлячись на наявність переліку країн і строку надання дозволу - три роки, не містять чіткого обґрунтування та підтвердження необхідності вивезення дитини саме у ці країни і у визначений позивачем період.

Надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування - суперечить положенням чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, в частині позовних вимог ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон слід відмовити за недоведеністю.

Також на підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2015 року слід змінити в частині визначення розміру аліментів та періоду стягнення з ОСОБА_2 аліментів у зміненому розмірі, а саме: стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно з моменту набрання рішенням законної сили.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 315, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 липня 2015 року - змінити в частині розміру та визначення періоду стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14 квітня 2025 року .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька за кордон - відмовити за недоведеністю

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ Т.В. Одринська

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ________ В.І. Корнієнко