Справа №442/5240/15-ц
Провадження №2/442/1821/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Летнянської сільської ради, третьої особи : ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно по спадкуванню за заповітом, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 на нерухоме майно - будинковолодіння АДРЕСА_1, загальною площею 185,4 кв.м, житловою 59,11 кв.м., в с. Рибник Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, за заповітом складеним в його користь після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із вищезазначеного будинку, на який відсутні оригінали правовстановлюючих документів. При цьому, згідно рішення виконавчого комітету Летнянської сільської ради №21 від 13.03.1986 року було надано дозвіл на будівництво, таке рішення збереглось. Разом з тим, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а сестра відмовилась від спадщини на його користь.

Позивач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Третя особа в судове засідання не з»явилися, подавши заяви про відмову від спадкового майна на користь ОСОБА_1

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Як стверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка за життя на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений 19.05.2007 року секретарем виконкому Летнянської сільської ради, в його користь.

В склад спадкового майна після смерті увійшло будинковолодіння №46, загальною площею 186,4 кв.м., житловою 59,1 кв.м. (дані технічного паспорту), що по АДРЕСА_1, будівництво якого було дозволено рішенням виконавчого комітету Дрогобицької районної Ради народних депутатів ОСОБА_4, тобто чоловіку ОСОБА_3 (батьку позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної іфентаризації та експертної оцінки» від 21.07.2015 р. №1020, такий будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів від 24.09.1990 року за №223. Дані про реєстрацію права власності станом на 31.12.2012 року.

Дані правовідносини регулюються нормами спадкового права, які викладені в розділі УІІ ЦК України (1963 року), зокрема що стосується спадкування ОСОБА_3 майна свого чоловіка ОСОБА_4, так і нормами ЦК України (2004 року), що стосується спадкування позивача після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до п. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Разом з цим Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Так, ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.551 ЦК України (1963 року) - якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час існування спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема «запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця». Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Мін'юсту № 18/5 від 14.06.1994 року.

Разом з тим, до дня смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована разом з ним по АДРЕСА_1, що вбачається з довідки сільської ради, таким чином доведений факт того, що спадкоємець ОСОБА_3, як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті чоловіка, батька позивача, оскільки проживала та була зареєстрована за однією із спадкодавцем адресою у спірному спадковому майні.

Крім цього, відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України (2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України (2004 року) якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

А відповідно до вимог ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки доглядав за спірним спадковим майном та продовжує доглядати.

Разом з тим, не має змоги оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів, про що також свідчить письмова відмова нотаріуса ( №927/02-14, від 13.07.2015 р.).

При цьому слід, зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід врахувати законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК України, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

З огляду на наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, спадкоємець за законом І черги, ОСОБА_2 відмовилась від своєї частки у спірному спадковому майні в користь позивача, суд приходить до висновку, що право власності на спірне спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є підстави для визнання за ним права власності на таке.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №46, загальною площею 185,4 кв.м., житловою площею 59,1 кв. м., що по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_3, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1, та батька ОСОБА_4, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Суддя А.П. Івасівка