Справа № 265/5950/15-ц
Провадження № 6/265/307/15
У Х В А Л А

03 вересня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі Єфремовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на наступне.

На виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ф-1154-25 від 02.09.2014 р., виданої Маріупольською об'єднаною ДПІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь МО ДПІ недоїмки по ЄСВ у розмірі 3048,60 грн.

09.10.2014 р. у відношенні боржника, ОСОБА_2, на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 «Про виконавче провадження» відкриті виконавчі провадження по примусовому виконанню рішення суду. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені сторонам виконавчого провадження до відома.

Згідно ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою вказаною у виконавчому документі.

16.10.2014 р. та 12.08.2015 р. на підставі ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якими було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Державним виконавцем були зроблені неодноразові запити до ДПС України з метою виявлення місця отримання доходів боржника. Згідно відповіді ДПС України боржник, ОСОБА_2, не працює, відкритих рахунків у банківських установах не має.

Держаним виконавцем зроблені неодноразові запити до Пенсійного фонду України з метою виявлення місця отримання доходів боржника, згідно відповіді з Пенсійного фонду України боржник, ОСОБА_2, на обліку в органах ПФУ не перебуває, пенсію не отримує.

Згідно відповіді з Центр № 1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Маріуполя, Новоазовського району за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо боржника відсутні.

Державним виконавцем здійснені неодноразові виходи за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: провулок Токарева, 12-2, м. Маріуполь, залишені повістки, а зі слів мешканців квартири АДРЕСА_1 боржниця, ОСОБА_2, за вказаною адресою проживає, про що було складено відповідні акти державного виконавця.

До відділу ДВС боржниця за викликами державного виконавця з'являлась, із виконавчим провадженням була ознайомлена, неодноразово отримувала реквізити на сплату заборгованості за вищевказаним виконавчим документом, але на даний час у відділі ДВС відсутні дані про сплату заборгованості.

Станом на 25.08.2015 р. боржником не вчинено дій направлених на виконання рішення, що свідчить про умисне його невиконання.

Оскільки боржник ухиляється від сплати боргів, тому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На розгляд подання державний виконавець не з»явилася.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, на виконанні Орджонікідзевського ВДВС знаходиться виконавче провадження по виконанню вимоги № Ф-1154-25 від 02.09.2014 р., виданої Маріупольською об'єднаною ДПІ про стягнення з ОСОБА_2 на користь МО ДПІ недоїмки по ЄСВ у розмірі 3048,60 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із цим Законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов"язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 6 п. 5).

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчих документів.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на неї обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 16 жовтня 2014 року та 12 серпня 2015 року винесено постанови, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився обґрунтованості обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ВДВС щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі держави.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя _____________________