РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Підвальної Є.З.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в :

В червні 2015 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому остаточно просить визнати припиненим її зобовязання за кредитним договором № 004-22102-160113 від 16.01.2013 року, укладеним між нею та відповідачем, в звязку з його належним виконанням, а також стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь суму переплати за кредитним договором 431,10 грн. та відшкодування заподіяної їй моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить задовольнити, пояснивши, що між сторонами було укладено кредитний договір на суму 5148,00 грн. зі сплатою 0,01% річних та передбаченої договором комісії. Позивач зобовязалася повертати отриманий кредит щомісячними платежами і вчасно виконала всі свої зобовязання, прострочивши лише один платіж за липень 2013 року, прострочення склало десять днів. Сплативши 5830 грн., позивач вважала, що виплатила кредит повністю, і звернулась до відповідача за отриманням довідки про його повну виплату, однак дізналась, що відповідач нарахував їй штрафні санкції, які вона вважає неправомірними, оскільки неустойка за несплату неустойки нарахована бути не може. Виходячи з того, що заборгованість була повністю погашена 11.08.2014 року, за вирахуванням 250 грн. одноразово нарахованого штрафу і 0,90 грн. процентів за 20 місяців позивач надмірно внесла банку 431,10 грн., а банк отримав вказані кошти без достатньої правової підстави. Порушення банком її прав як споживача банківських послуг спричинило їй душевні страждання, розмір компенсації котрих оцінює в 5000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила і просить в його задоволенні відмовити, пояснивши, що з усіма умовами кредитного договору позивач була належно ознайомлена і погодилась з ними, в тому числі з умовами щодо порядку зарахування коштів в разі дострокового погашення кредиту та щодо відповідальності за прострочення платежів. Не цікавлячись тим, чи було застосовано штраф банком за неналежну сплату платежу, позивач сама допустила зростання заборгованості, оскільки кожен з наступних її платежів зараховувався банком на погашення штрафу і решта в рахунок щомісячного платежу з повернення кредиту та сплати відсотків. позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість повністю до даного часу не сплачена.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір № 004-22102-160113 від 16.01.2013 року на суму 5148,00 грн. зі сплатою 0,01% річних на 37 місяців. За договором позивач зобовязалась погашати основну суму кредиту та проценти за користування ним щомісячними платежами в сумі по 173 грн. на місяць у строк до 16 числа кожного місяця.

За змістом п. 2.7 Правил надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», які сторони погодили вважати частиною укладеного між ними договору, сума платежу спрямовується банком на погашення заборгованості клієнта в такому порядку: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за договором, а потім поточна. Послідовність погашення існуючої заборгованості визначається банком самостійно, та сторони встановлюють, що зміна черговості погашення заборгованості клієнта за рахунок суми платежу не являється зміною умов договору, у звязку з чим такі дії банку не потребують двостороннього погодження сторонами.

Згідно п. 2.3 тих же Правил, клієнт має право здійснювати дострокове погашення заборгованості за договором, в тому числі і часткове, шляхом сплати платежів в більшому розмірі. В цьому випадку здійснюється перерахунок розміру платежу, починаючи з останнього місяця, на який припадає закінчення терміну користування кредитом, зазначений у договорі. Черговий платіж, що слідує після отриманням банком коштів в якості дострокового погашення, залишається незмінним і повинен сплачуватися клієнтом в строки та розмірі, встановлені у договорі, до повного погашення заборгованості за таким договором.

Відповідно до п. 3.4.14 Правил, у разі порушення клієнтом строків сплати платежів, які включають заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості за договором, банк має право з наступного календарного дня за передбаченим договором днем сплати платежу нарахувати клієнту та стягнути з останнього штрафні санкції в розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання, але не менше та/або не більше розміру (суми), без посередньо зазначеного в договорі. Зазначене положення є правом, а не обовязком банку і не звільняє клієнта від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цими Правилами та/або договором.

Як вбачається з п. 5 заяви, яка є частиною договору, штраф визначено в розмірі 10% від суми невиконаного зобовязання, але не менше та/або не більше 250 грн.

Позивач сплачувала щомісячні суми погашення кредиту та відсотків за користування ним в сумах понад визначені графіком, здійснила двадцять платежів впродовж двадцяти місяців, з них один платіж був внесений пізніше 16-го числа місяця, як це слід було зробити згідно договору, а саме 29.07.2013 року. Внаслідок прострочення внесення чергового платежу банк застосував до позивача штрафну санкцію (неустойку) в сумі 250 грн.

Та обставина, що позивач не була повідомлена відповідачем про нарахування штрафної санкції, на право банку стягнути її не впливає, оскільки такого не було обумовлено укладеним між сторонами договором. Крім того, позивач погодилась на всі умови договору включно із умовами про відповідальність за невиконання зобовязань, усвідомлювала допущення нею в липні 2013 року прострочення.

Скориставшись своїм правом зміни черговості зарахування коштів із суми внесеного платежу, банк із чергових серпневого та вересневого платежів за 2013 рік зарахував кошти в першу чергу на погашення неустойки, після чого на погашення процентів, після чого на погашення тіла кредиту, внаслідок чого зарахована на погашення тіла кредиту сума платежу за вказані місяці стала меншою, аніж передбачена узгодженим сторонами графіком платежів (66,97 грн. за серпень 2013 року та 106,00 грн. за вересень 2013 року).

Разом з тим, починаючи з платежу за жовтень 2013 року, всі внесені позивачем кошти банк зараховував першочергово на погашення тіла кредиту і процентів, а в останню чергу, тобто в частині залишку понад 173 грн., - на погашення неустойки. Тим самим жодного чергового платежу, рахуючи з жовтня 2013 року, не прострочено, а відтак передбачені п. 5 договору порушення допущені лише тричі в липні, серпні та вересні 2013 року.

Зазначені обставини підтверджуються укладеним між сторонами кредитним договором з графіком платежів до нього, довідкою ПАТ «Дельта Банк» про стан кредитної заборгованості, листом ПАТ «Дельта Банк» від 16.12.2014 року, випискою по особових рахунках з 19.01.2013 року по 9.07.2015 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки кожен з платежів має згідно графіка власний строк і за кожен випадок порушення банк вправі згідно договору нарахувати неустойку в сумі 250 грн., тому загальний розмір неустойки в сумі 750 грн. (250 грн. х 3) відповідачем було нараховано, а кошти на його погашення стягнуто з внесених позивачем щомісячних платежів правомірно.

Виходячи із зазначеного, відсутні підстави стверджувати про повне виконання договору позивачем, відсутність у неї заборгованості за договором та припинення зобовязань з банком, так як до сплати за договором належало тіло кредиту в сумі 5148,00 грн., проценти, які за 20 місяців користування коштами (станом на вересень 2014 року, згідно довідки про стан кредитної заборгованості) становили 0,49 грн., та 750,00 грн. неустойки, тобто загалом 5898,49 грн., тоді як позивачем сплачено лише 5830,00 грн.

Тим самим банком не було набуто коштів від позивача без достатньої правової підстави.

Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання зобовязання припиненим та стягнення безпідставно набутих коштів, тому не підлягає до задоволення і позовна вимога про стягнення компенсації моральної шкоди як похідна від них.

За таких обставин в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного т керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 526, 549 552, 1046, 1054 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: