АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за договором №1037 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISAINSTANT ISSUE від 23.01.2013 року в розмірі 79 755,30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 797,55 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року змінити та ухвалити рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 44 497,31 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 10 981,51 грн. задовольнити, а в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення кредиту в розмірі 13571,07 грн., пені за прострочення процентів в розмірі 1847,20 грн., індексу інфляції за прострочення сплати заборгованості по кредиту в розмірі 6849,47 грн., індексу інфляції за прострочення сплати заборгованості по процентах в розмірі 957,49 грн., трьох процентів річних по заборгованості за кредитом в розмірі 925,30 грн., трьох процентів річних по заборгованості за процентами в розмірі 125,92 грн. відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підставою для несвоєчасної сплати кредиту стала та обставина, що після звільнення відповідача з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» 25.02.2014 року виник спір щодо виплати йому банком вихідної допомоги в сумі 59 479,17 грн. Оскільки існував варіант взаєморозрахунку, то відповідач звертався до банку з заявою про припинення нарахування відсотків по кредиту до вирішення спору щодо виплати йому банком вихідної допомоги. Також, зазначає, що за останній рік різко погіршився стан здоров'я відповідача, на даний час він хворіє на гіпертонічну хворобу 2 стадії, 2 ступеня, та в період з 16 по 20 березня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні. 25 жовтня 2014 року відповідач потрапив у ДТП, внаслідок чого його автомобіль ремонту не підлягав. За наведених обставин вважає, що є всі правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних. Крім того, судом 1-ї інстанції необґрунтовано відмовлено відповідачу в скасуванні заочного рішення, оскільки в період з 01.05.2015 року по 31.07.2015 року ОСОБА_5 перебував в зоні АТО, а тому з поважних причин не отримував повістки та не з'являвся в судові засідання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір №1037 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE, відповідно до умов якого, банк на підставі заяви позичальника на відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки, видає позичальнику платіжну картку миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та відкриває спеціальний картковий рахунок №0082 в гривні та здійснює його обслуговування.

Цього ж дня, 23.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду №1 до договору №1037 від 23.01.2013 року, відповідно до умов якої, спеціальний картковий рахунок обслуговується за кредитною схемою. На умовах, визначених даною угодою, банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом в сумі 80 000 грн. на строк з 23.01.2013 року по 22.01.2015 року зі платою 22% річних. Кредит видається на споживчі цілі.

26.06.2014 року та 16.08.214 року Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» на адресу ОСОБА_3 було надіслано листи, якими повідомлено, що, починаючи з квітня 2014 року, відповідач порушує умови додаткової угоди до договору №1037 від 23.01.2013 року, якою передбачене щомісячне погашення процентів по кредиту.

Оскільки ОСОБА_5 свої обов'язки щодо повернення кредиту у встановлений в кредитному договорі строк не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, то 29 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості по договору в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та, стягуючи з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за договором №1037 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE від 23.01.2013 року в розмірі 79 755,30 грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є всі правові підстави для їх задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктами 2, 3 додаткової угоди №1 до договору №1037 від 23.01.2013 року встановлено, що погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Кредит видавався на строк з 23.01.2013 року по 22.01.2015 року.

Відповідно до підпункту 8 додаткової угоди №1 до договору №1037 від 23.01.2013 року власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

Проте, ОСОБА_5 свої обов'язки за додатковою угодою №1 до договору №1037 від 23.01.2013 року належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору.

Станом на 05.03.2015 року заборгованість за договором №1037 від 23.01.2013 року становить: по тілу кредиту - 44 497, 31 грн., за процентами - 10 981, 51 грн., по пені за прострочення сплати кредиту - 13 571, 07 грн., по пені за прострочення сплати процентів - 1 847, 20 грн.

Вказану заборгованість відповідач у встановлені строки не погасив, а тому колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості за договором №1037 від 23.01.2013 року, а саме: по тілу кредиту в розмірі 44 497, 31 грн., за процентами в розмірі 10 981, 51 грн., по пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 13 571, 07 грн., по пені за прострочення сплати процентів в розмірі 1 847, 20 грн.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3% річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві).

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання. Боржник несе обов'язок відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 не виконав своїх зобов'язань щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту, то є правові підстави для стягнення з нього на користь позивача за період прострочення з 25.06.2014 року по 04.03.2015 року суми інфляційних за весь час прострочення сплати заборгованості по кредиту - 6 849, 47 грн., суми інфляційних за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах - 957, 49 грн., 3 % річних по заборгованості за кредитом - 925, 30 грн., 3 % річних по заборгованості за процентами - 125, 92 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що є всі правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки останній рік різко погіршився стан здоров'я відповідача, на даний час він хворіє на гіпертонічну хворобу 2 стадії, 2 ступеня, та в період з 16 по 20 березня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, 25 жовтня 2014 року відповідач потрапив у ДТП, внаслідок чого автомобіль ремонту не підлягав, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на таке.

Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Положення ч.3 ст. 551 ЦК України також в даному випадку застосуванню не підлягають, оскільки передбачають можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. З відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по тілу кредиту та по відсоткам за користування кредитом в розмірі 55 578,82 грн., а розмір пені становить суму 15 418,27 грн.

Отже, в силу вимог закону, наведені апелянтом обставини не є підставою для звільнення відповідача від сплати пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих банком за не невиконання грошового зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що в період з 01.05.2015 року по 31.07.2015 року ОСОБА_5 перебував в зоні АТО, а тому з поважних причин не отримував повістки та не з'являвся в судові засідання і є всі правові підстави для скасування заочного рішення суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки розгляд справи у відсутності відповідача, відповідно до вимог ЦПК України, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду. До апеляційної скарги відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів про неповноту дослідження доказів у зв'язку з розглядом справи у його відсутності та на спростування висновків суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 відсутні.

Витрати по сплаті судового збору судом стягнуті з відповідача на користь позивача у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: