Справа №484/4264/14-ц 19.05.2015 19.05.2015 19.05.2015
Провадження № 22-ц/784/1008/15 Головуючий першої інстанції: Паньков Д.А.
Категорія: 20 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Романенко Ю.О.

за участю представників: позивача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 -

ОСОБА_6

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про розірвання договорів купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 р. ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про розірвання договорів купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що згідно укладених 13 серпня 2013 р. договорів купівлі-продажу 14/50 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 продала ОСОБА_7 вказане майно. Ціна продажу частини житлового будинку встановлена 38 000 грн., земельної ділянки - 8 000 грн. Відповідно до п.3 договору купівлі-продажу частини житлового будинку визначено, що до підписання договору купівлі-продажу покупець сплатив продавцю 2 000 грн., а залишок суми - 36 000 грн. зобов'язався сплатити таким чином: 4 800 грн. - до 30 грудня 2013 р., 31 200 грн. - до 30 грудня 2014 р.

Посилаючись на те, що вчасно та у повному обсязі виконала взяті на себе обов'язки за вищевказаним договором купівлі-продажу та передала відповідачу у власність та користування нерухоме майно, але ОСОБА_7 всупереч домовленостям порушила умови договору купівлі-продажу та своєчасно не сплачувала грошові кошті, уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просила розірвати договори купівлі-продажу 14/50 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та 14/50 частки земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0733 га., а також стягнути 10 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача вказує, що рішення суду є незаконним та таким, що ґрунтується на припущеннях, і просить його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 13 серпня 2013 р. було укладено два договори, за якими ОСОБА_8, діючи в інтересах ОСОБА_5, продала, а ОСОБА_7 купила 14/50 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель площею 0,0733 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, які розташовані в АДРЕСА_1. Договори були укладені одночасно та посвідчені приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Миколаївської області.

За умовами договору купівлі-продажу частини земельної ділянки продаж вчинено за 8 000 грн., які були повністю отримані покупцем до підписання договору.

За умовами договору купівлі-продажу частини житлового будинку продаж було вчинено за 38 000 грн., з яких 2 000 грн. покупець сплатив продавцю до підписання цього договору , а залишок суми - 36 000 грн. зобов'язаний сплатити таким чином: 4 800 грн. - до 30 грудня 2013 р., 31 200 грн. - до 30 грудня 2014 р. Також сторонами обумовлено, що продавець підтверджує факт отримання зазначених в договорі грошових коштів. Факт повного розрахунку за продану нерухомість повинен бути підтверджений заявою продавця (його представника), справжність підпису якого повинна бути посвідчена нотаріально.

Наполягаючи на розірванні укладених з ОСОБА_7 договорів купівлі-продажу, ОСОБА_5 вказувала на порушення останньою умов сплати вартості придбаної частини житлового будинку з розстрочкою.

Відмовляючи в позові, суд виходив з доведення відповідачем факту проведення протягом 2013 - 2014 років оплати 11 000 грн. за придбану у позивача частину житлового будинку, а також вважав недоведеним позивачем факту істотного порушення відповідачем умов договору.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено судом, сторонами при укладенні договору купівлі-продажу частини житлового будинку було передбачено розстрочення оплати за придбане нерухоме майно та визначено, що остаточно розрахунок повинен бути здійснений до 30 грудня 2014 р.

Також сторонами обумовлено, що продавець підтверджує факт отримання зазначених в договорі грошових коштів. Факт повного розрахунку за продану нерухомість повинен бути підтверджений заявою продавця (його представника), справжність підпису якого повинна бути посвідчена нотаріально (п. 3 договору).

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на положення закону щодо розподілу обов'язку доказування, за позовами про розірвання договорів з підстав, визначених ч.2 ст. 651 ЦК України, позивач має доводити факт істотного порушення відповідачем умов договору.

Заперечуючи проти позову представник відповідача наполягав на тому, що за 2013 -2014 роки ОСОБА_7 було в рахунок оплати вартості придбаної частини будинку сплачено ОСОБА_5 11 000 грн. і на підтвердження цих обставин надав чеки, з яких вбачається, що через банкомат на вказану ним суму було проведено поповнення картки за рахунком НОМЕР_1

Однак, укладеним сторонами договором купівлі-продажу не передбачено такий спосіб розрахунку як перерахунок коштів на платіжну карту, а з наданих відповідачем чеків не вбачається, якій особі було зараховано кошти.

Інших доказів виплати ОСОБА_5 особисто або через представника визначених договором сум ОСОБА_7 не представлено.

Тобто відповідачем не доведено як факт виплати передбачених договором купівлі-продажу будинку коштів позивачу в повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором, так і підтвердження останньою факту отримання таких коштів як це було обумовлено п. 3 договору купівлі-продажу.

До того ж відповідач визнає факт непроведення остаточного розрахунку у передбачений договором строк - до 30 грудня 2014 р.

Таким чином, суд помилково вважав доведеним факт виконання відповідачем умов договору щодо оплати товару.

Оскільки умови щодо оплати товару є одним із істотних умов договору купівлі-продажу, а сума, яку не отримала позивач (36 000 грн.), є значною, таке порушення умов договору покупцем (ОСОБА_7.) є істотнім, таким, що тягне розірвання договору.

Посилання представника відповідача у своїх запереченнях в суді першої та апеляційної інстанції на те, що остаточний розрахунок не було здійснено через передчасне звернення позивача до суду, не заслуговує на увагу.

Так, в силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 4 ст. 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Доказів того, що мало місце прострочення кредитора (ч. 1 ст. 613 ЦК України), тобто що позивач відмовилася від прийняття належного виконання, а відповідач виконав свій обов'язок, зокрема у передбачений ст. 537 ЦК України спосіб, ОСОБА_7 не надано.

У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу частини житлового будинку підлягає розірванню, має бути розірваний й договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, враховуючи наступне.

Так, відчужена за договором частина земельної ділянка надана саме для будівництва та обслуговування відчуженої частини жилого будинку, господарських споруд та будівель, а в силу ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, припиняється право власності на земельну ділянку, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без міни її цільового призначення.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Оскільки відшкодування моральної шкоди у разі розірвання договору не передбачено законодавством, яке регулює такі правовідносини, не було передбачено можливість відшкодування шкоди у разі розірвання договорів і сторонами при їх укладенні, а тому підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди немає

З урахуванням викладеного та положень п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в частині розірвання договорів та відмову у відшкодування моральної шкоди.

В силу ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати, понесені позивачем, у зв'язку з розглядом задоволених позовних вимог про розірвання договорів.

З огляду на зміст позовних вимог (майнового характеру - про розірвання двох договорів та немайнового характеру - про відшкодування моральної шкоди) позивач при звернення до суду мала сплатити відповідно 460 грн. за розгляд вимог майнового характеру (1% від вартості спірного майна) та 243 грн. 60 коп. за розгляд вимог про відшкодування моральної шкоди відповідно до ставок, визначених підпунктами 1, 2 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», але нею було сплачено 500 грн. при зверненні з позовом, тобто було недоплачено 203 грн. 60 коп. судового збору в суді першої інстанції. Також ОСОБА_5 сплатила в суді першої інстанції - 121 грн. при зверненні з заявою про забезпечення позову, 800 грн. за надання правової допомоги її представником - адвокатом ОСОБА_9 та судовий збір за розгляд апеляційної скарги - 351 грн. 80 коп. (230 грн. з вимог майнового характеру та 121 грн. 80 коп. - з вимог немайнового характеру).

З урахуванням того, що позовні вимоги про розірвання договорів задоволено з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір: 811 грн. (460 грн.+121 грн.+230 грн.). У зв'язку з відмовою у відшкодування моральної шкоди з позивача в дохід держави слід стягнути 203 грн. 60 коп. судового збору.

Щодо витрат на оплату правової допомоги, то виходячи з положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» ці витрати не підлягають стягненню з відповідача, тому що в матеріалах справи відсутній будь який розрахунок із зазначенням, за які саме послуги було сплачено 800 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про розірвання договорів купівлі-продажу задовольнити.

Розірвати договори купівлі-продажу 14/50 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель площею 0,0733 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, які розташовані в АДРЕСА_1, які були укладені 13 серпня 2013 року ОСОБА_8, яка діяла в інтересах ОСОБА_5 (продавця), та ОСОБА_7 (покупцем) і посвідчені приватним нотаріусом Первомайського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею Валентиною Арсентіївною та зареєстровані в реєстрі за номерами 4219, 4220.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 811 (вісімсот одинадцять) грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 203 (двісті три) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: