У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 036 грн 41 коп., а також стягнути солідарно 10 000 грн з ОСОБА_4 та товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», (далі - ТОВ «Українське Фінансове агентство «Верус»).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 21 липня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1 896 грн 70 коп. зі сплатою 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 18 місяців до 21 січня 2008 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 01 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Українське Фінансове агентство «Верус» в особі філії у Дзержинському районі м. Харкова було укладено договір поруки на суму 10 000 грн. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору станом на 03 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27 036 грн 41 коп., що складається з: 1 630 грн 18 коп. заборгованості за кредитом, 8 285 грн 90 коп. заборгованості зі сплати відсотків, 15 356 грн 69 коп. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, 500 грн 00 коп. - штрафу (фіксована частина), 1 263 грн 64 коп. - штрафу (процентна складова). Відповідно до п. п. 2, 4 договору поруки, розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежується сумою у 10 000 грн та у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Враховуючи викладене, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду із зазначеним позовом. При цьому в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 підписував Умови надання споживчого кредиту, за якими збільшено строк позовної давності до п'яти років. Як вбачається з матеріалів справи та розрахунку заборгованості, останній платіж був здійснений ОСОБА_4 21 листопада 2006 року, строк дії договору закінчився 21 січня 2008 року, а з позовом банк звернувся у квітні 2014 року.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-16цс15 та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська