Справа № 266/1933/15-ц
Провадженя№ 2/266/832/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі Маросіній Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2015 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 07 травня 2015 р. по справі №266/627/15-ц з нього на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менш30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 26.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Також іншим рішенням судом була затверджена тверда грошова сума у розмірі 500,00 грн. у вигляді аліментів на утриманні дружини. На даний час у звязку з проведенням антитерористичної операції він вимушений покинути місце свого мешкання та реєстрації сел.. Лебединське, вул.. Заводська,18, не працює, крім аліментів на утримання дитини та колишньої дружини йому потрібно орендувати кімнату та витрачати гроші на їжу. Тому зроблений розрахунок аліментів державним виконавцем 30% виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості, а не 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку ставлять його у дуже скрутне матеріальне становище. Просив суд змінити розмір аліментів згідно рішення суду №266/627/15-ц від 07.05.2015р. з ? частки на тверду грошову суму у розмірі 400 грн. щомісячно з 27.05.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не зявився, але надала суду заяву у якій просила справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання, не зявився, але від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважає що рішення суду повинно бути залишено без змін, а сума яку визначив позивач у позовній заяві є недостатньою для утримання дитини. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.05.2015 року №266/627/15-ц з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менш ніж на кожну дитину 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову з 26.02.2015 р. (а.с. 3).

З виконавчого листа вбачається, що 06.03.2015р. Приморським районним судом м. Маріуполя з позивача стягнуто на утримання відповідача аліменти в твердій сумі 500 грн. до досягнення дитини 3 років (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як зазначено в правовій позиції у справі за N 143цс13 від 5 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як вбачається із рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.05.2015р. суд визначаючи розмір аліментів виходив із позиції позивача, який визнав позов в повному обсязі та не заперечував проти встановлення розміру аліментів в 1/4 частині від доходу про який просила відповідач.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 07.04.2014 р. звільнено за особистим бажанням з ТОВ «Маріупольська автобаза» і з того часу не працює, на облік в центр зайнятості не зареєструвався. (а.с. 14).

Таким чином, обставини на які позивач посилається, на час ухвалення рішення існували і були враховані судом при призначенні розміру аліментів. За таких підстав посилання позивача, як на підставу зміни розміру аліментів у звязку із тим, що він не працює та сплачує аліменти на утримання дружини суд не приймає до уваги, оскільки вищезазначені обставини у відповідача існували на час ухвалення рішення та на теперішній час не змінилися.

Як зазначив позивач, він є тимчасово переміщеною особою у звязку із тим, що в результаті проведення антитерористичної операції вимушений був покинути місце свого мешкання та реєстрації тому він вимушений орендувати кімнату, що потребує матеріальних витрат.

Як вбачається з паспорту ОСОБА_1 він дійсно зареєстрований за адресою сел..Лебединське, вул.. Заводська, 18 проте, позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він зареєстрований у відповідному органі, як тимчасово переміщена особа, та доказів на підтвердження того, що він орендує житлове приміщення та несе витрати на оренду плату.

З іншими обставинами позивач свої вимоги не пов'язує.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведене, а також розумності, співмірності відповідно до отримуємих сторонами доходів, враховуючи, що відповідач є непрацездатною особою у звязку із чим суд приходе до висновку про відсутність підстав зміни розміру аліментів, у зв'язку із чим вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 88,174,213, 214, 215 ЦПК України, ст.192 СК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів призначених рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 07.05.2015р. №266/627/15-ц на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 25.03.2013р.н. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі, через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Шишилін О. Г.