Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/662/15 Головуючий у 1 інстанції: Колесник С.Г. Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі ПАТ «Держощадбанк» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк») звернулось до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювався до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № 1791 від 29 листопада 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 17437,00 доларів США, зі сплатою 11,5% річних з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29 листопада 2006 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір застави майна, реєстровий номер 6987.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між ОСОБА_3, позивачем та ОСОБА_4, укладено договір поруки № 685 від 29 листопада 2006 року.

У порушення норм діючого законодавства та умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 01 вересня 2014 року у нього виникла заборгованості у сумі 15141, 04 доларів США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 01 вересня 2014 року складає: 198561,29 грн., з них: заборгованість за кредитом - 11666,75 доларів США, заборгованість за відсотками - 96,41 доларів США, заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 263,16 доларів США, заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту - 2,73 долара США, сума індексації прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції - 12,34 доларів США, сума індексації простроченого кредиту з урахуванням індексу інфляції - 1493,35 доларів США, пеня за прострочення відсотків - 13,28 доларів США, пеня за прострочення кредиту - 1593, 03 доларів США.

17 грудня 2013 року позивачем надіслані вимоги відповідачам, якими попереджено про існуючу заборгованість та про наслідки непогашення заборгованості, однак, дотепер заборгованість не погашена.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 1791 від 29 листопада 2006 року, яка станом на 01 вересня 2014 року складає 15141, 04 доларів США та судові витрати у розмірі 1985, 61 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ «Держощадбанк» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Держощадбанк» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк»подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не врахував, що позивачем при укладенні кредитного договору з ОСОБА_3 була допущена помилка та не вірно розрахований щомісячний платіж без врахування відсотків, які передбачені п.1.1 кредитного договору, тому відповідачем сплачена лише сума кредиту - 17437,00 доларів США, в той час як відсотки за користування кредитом у розмірі 11,5% річних не сплачені. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про стягнення суми боргу за кредитом у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Держощадбанк» в особі філії - Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2006 року між ПАТ «Держощадбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1791 за яким, Банк надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 17437,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався прийняти їх , використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,5% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно п.1.2. кредит надається на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 листопада 2013 року (а.с. 30).

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Держощадбанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за визначеними сторонами умовами кредитного договору, щомісячно з 29 грудня 2006 року по 29 листопада 2013 року здійснював погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним ануїтетними платежами у сумі 210,00 доларів США не пізніше 25 числа місяця. На момент розгляду справи сплатив 17437,00 доларів США, тому заборгованість відсутня.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази - кредитний договір, платіжні документи, з урахуванням вимог діючого законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Із укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що відповідно п.3.3.3, 3.3.4. визначено, що ОСОБА_3 має повернути кредит у сумі 17437,00 доларів США та здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячними ануїтетними платежами у сумі 210,00 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з 29 грудня 2006 року, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітни. Останнє погашення кредиту здійснити не пізніше 29 листопада 2013 року (а.с.30 зв).

Судом першої інстанції встановлено, що визначена в договорі сума 17437,00 доларів США на момент розгляду справи погашена в повному об'ємі, що не заперечується сторонами.

Доводи апеляційної скарги щодо тієї обставини, що при укладенні кредитного договору працівниками банку допущена помилка при розрахунку щомісячного платежу та визначено щомісячний платіж у сумі 210 доларів США без врахування відсотків у розмірі 11,5% не спростовують висновки суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з червня 2010 року по березень 2013 року ПАТ «Держощадбанк» направляв на адресу відповідача ОСОБА_3 листи, в яких зазначалося про погашання кредитної заборгованості в листопаді 2013 року 11980,10 доларів США, у зв'язку з чим пропонувалося провести перерахунок графіку погашення кредиту та відсотків та пролонгацію строку дії Кредитного договору (а.с. 145-158).

Судом першої інстанції проаналізовані зазначені листи та зроблений правильний висновок про те, що кредитним договором не передбачено внесення в листопаді 2013 року платежу 11980,10 доларів США. Відповідно, вимога Банку про сплату позичальником такого платежу не відповідає вказаному п.п.3.3.4 кредитного договору, а тому правильним є висновок суду щодо відповідності внесених позичальником грошових коштів умовам договору.

Надіслання листів відповідачу з пропозицією погасити відсотки за кредитом єдиним платежем або зробити перерахунок графіку погашення кредиту не тягне за собою внесення змін до кредитного договору. Підстави для зміни договору передбачені ст.651 ЦК України. Однак, позивач протягом дії кредитного договору не звертався до суду з позовом про внесення змін до кредитного договору та відповідне судове рішення відсутнє, а тому відсутні підстави для задоволення позову ПАТ «Держощадбанк».

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: