Справа № 521/9130/15-ц
Провадження № 2/521/4167/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що 07 жовтня 2014 року о 08 год. 35 хв., на перехресті Французького бульвару та вул. Семінарській в м. Одеса, мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача ОСОБА_1 марки БМВ д/н ВН 4933 СІ отримав механічні пошкодження.
Крім того, вона була змушена сплатити вартість складання звіту про розмір матеріального збитку у розмірі 600 гривень, грошові кошти в сумі 450 грн. за проведення медичного огляду щодо її стану на момент ДТП, грошові кошти в сумі 340,32 грн. на придбання ліків та фіксатора для шиї,що підтверджується відповідними квитанціями.
В ході розгляду справи 13.07.2015 р., позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги і остаточно просила суд стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 36 798, 37 гривень, моральну шкоду у розмирі 10 000 гривень та судовий збір у розмірі 467,98 гривень. Крім того, у звязку із зменшенням позовних вимог позивач просить суд повернути їй судовий збір у розмірі 1418,55 гривень.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутністю та надала згоду на заочний розгляд справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому згідно з ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2014 року о 08 год. 35 хв., на перехресті Французького бульвару та вул. Семінарській в м. Одеса, мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2015 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2015 року(а.с. 10-14).
Згідно з матеріалами справи, в результаті зазначеного ДТП автомобілю НОМЕР_3, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності(а.с.43), завдано механічних пошкоджень.
Судом встановлено, що на момент ДТП цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в НАСК «ОРАНТА» (поліс № АС7500144) (а.с. 15-18).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент укладення договору страхування) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Максимальні розміри страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, у разі спрощеного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди (так званий Європротокол) затверджено розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 "Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України". Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України) (абз. 1, 2 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).
Враховуючи вищевикладене, у контексті ст.1194 ЦК України, ОСОБА_2, як винна у ДТП особа, повинен нести майнову відповідальність у розмірі 35 408,05. Також підлягає стягненню з ОСОБА_2 грошова сума у розмірі 1390,32 грн, як витрати позивача, які виникли та є у причинно - наслідковому звязку з вже зазначеною дорожньо - транспортною пригодою.
Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
З позовної заяви вбачається, що незаконним діями відповідача ОСОБА_2 позивачу спричинені моральні страждання, оскільки в результаті ДТП вона зазнала, травмування, фізичного болю, психічних переживань у зв'язку з пошкодженням свого майна. Зіткнення відбулося зненацька, у ситуації, коли позивач не могла передбачати його настання і прийняти яких-небудь заходів для його запобігання. Тому в момент зіткнення вона пережила сильне душевне хвилювання за своє життя й здоровя. Моральну шкоду позивач визначила у розмірі 10 000 грн.
У відповідності до ст. 23 ЦК України й постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. „Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, моральна шкода повинна бути компенсована у грошовій формі.
Суд оцінюючи ступінь заподіяння моральної шкоди позивачу, враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості вважає, що заподіяна йому моральна шкода буде компенсована у випадку виплати відповідачем ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 2500 грн.
Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 467 (чотириста шістдесят сім) гривень 98 копійок
Керуючись ст.ст. 1167, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 22, 28, 29, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 10, 11, 15, 16, 57-61, 88, 169, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку у загальному розмірі 36 798 (тридцять шість тисяч сімсот девяносто вісім) гривень 37 копійок та моральну шкоду 2500 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 467 (чотириста шістдесят сім)гривень 98 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й видрукувано в одному примірнику.

Головуючий суддя: О.С. Леонов