рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» до спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Світ», відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: акціонерне товариство «Кредит банк», ОСОБА_6, Скрипченко Анжела Дмитрівна, Дрогобицьке державне БТІ та ЕО, Державна податкова інспекція у м. Трускавець Львівської області, про визнання недійсними виконавчого напису, аукціону, акта про проведений аукціон, свідоцтва про право власності, договору іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» про визнання добросовісним набувачем та усунення перешкод у користуванні приміщенням, за касаційними скаргами ОСОБА_5 та відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2003 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати недійсним виконавчий напис, вчинений 09 квітня 2001 року, про звернення стягнення на заставне майно - 11/50 ідеальної частини цегляної будівлі по АДРЕСА_1, а саме: приміщення № 40 площею 9,6 кв. м, приміщення № 41 площею 6,9 кв. м, приміщення № 42 площею 334,9 кв. м, приміщення №46 площею 121 кв. м, Ѕ приміщення № 9 площею 11,2 кв. м, всього загальною площею 495,3 кв. м в порядку погашення заборгованості за кредитним договором.

Визнати недійсними дії державного виконавця та спеціалізованого підприємства з відчуження заставного майна, визнати недійсним 68-й аукціон з продажу заставленого майна ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс», що відбувся 05 листопада 2002 року, та акт про проведення аукціону, документи, що посвідчують право власності набувача спірного майна ОСОБА_3, договір про подальше відчуження цього майна ОСОБА_4 та договір іпотеки спірного майна, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на забезпечення договору позики.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що при проведенні аукціону порушені вимоги чинного законодавства, зокрема, щодо змісту інформації про технічні характеристики майна, його початкову ціну, яка визначена неправильно, без врахування податку на додатну вартість та суми податку на додану вартість.

Крім того, на момент проведення аукціону майно перебувало у заставі двох заставодержателів і порядок продажу цього майна порушено, оскільки заставне майно продане за ціною, яка не дала змоги задовольнити їхні вимоги, і до участі в ньому не була залучена ДПІ, просило задовольнити позов.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання його добросовісним набувачем спірного майна та усунення перешкод у користуванні цим майном.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що він не знав і не міг знати, що придбане ним у ОСОБА_8 нерухоме майно було об'єктом судового спору, а тому він набув його у власність добросовісно, а ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» не дає йому ключів від спірних приміщень та чинить перешкоди у користуванні майном, просив задовольнити позов.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року позов ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» задоволено частково.

Визнано недійсними 68-й аукціон з продажу заставного майна, що відбувся 05 листопада 2002 року, акт про проведений аукціон, затверджений нотаріально 23 грудня 2002 року, документи про право власності набувача майна ОСОБА_3 на 11/50 ідеальної частини цегляної будівлі АДРЕСА_1, стягнено з позивача 44 000 грн, сплачених за придбання майна, визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного майна від 25 вересня 2003 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та витяг про реєстрацію права власності на майно від 03 жовтня 2003 року, зобов'язано продавця повернути покупцю сплачену суму - 44 000 грн., визнано недійсним договір іпотеки від 04 лютого 2004 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в іншій частині первісного позову та в зустрічному позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції у частині позову до спеціалізованого державного підприємства «Укрспец'юст» скасовано та провадження у справі у цій частині закрито.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки 11/50 ідеальної частини цегельної будівлі АДРЕСА_1, укладеного 04 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. та зареєстрованого у реєстрі за № 340, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові у цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

03 грудня 2014 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року залишено без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_4, до якої приєдналась ОСОБА_8, на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року, рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року, а також касаційну скаргу ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» на рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року у частині відмови у задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 04 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року.

В іншій частині рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційних скаргах відділ державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції та ОСОБА_5 просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» про визнання недійсними 68-го аукціону з продажу заставленого майна, акта про проведений аукціон, свідоцтва, реєстраційного посвідчення про право власності, договору купівлі-продажу, витягу про реєстрацію права власності, договору іпотеки та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, скасувати рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4

Свої вимоги мотивують тим, що судами порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що аукціон з продажу нерухомого майна проведений з порушенням чинного законодавства, оскільки розміщена у пресі інформація про розмір майна не відповідала дійсності, його оцінка проведена неправильно, до неї не було включено суму податкового зобов'язання ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» перед державним бюджетом та не дотримано порядок зниження ціни продажу, оскільки майно перебувало у податковій заставі, чим порушені права позивача ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс», що є підставою для визнання аукціону недійсним та стягнення із ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» на користь ОСОБА_3 сплачених нею на аукціоні коштів за придбане майно, а також визнання недійсним укладеного в подальшому договору купівлі-продажу цього майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Крім того, ураховуючи, що ОСОБА_4, який придбав спірне майно у ОСОБА_3, передав його в іпотеку ОСОБА_9 без виділення в натурі та відповідної реєстрації як окремого об'єкта нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання недійсним і договору іпотеки, а відмовляючи у задоволенні його позову, виходив з того, що ОСОБА_4 не є добросовісним набувачем майна, оскільки мав можливість дізнатись про те, що стосовно нього розглядається спір у суді.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору іпотеки та відмовляючи у задоволенні цих вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, вчинені після недійсного правочину, не підлягають задоволенню, і таке майно може бути витребувано шляхом подання віндикаційного позову.

Проте погодитися з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» не можна на таких підставах.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 1999 року між акціонерним товариством «ЗУКБ» та ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» на забезпечення виконання укладеного між сторонами кредитного договору від 29 червня 1999 року № 24, укладено договір застави, за яким ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» передав у заставу банку нерухоме майно - 11/50 ідеальної частини цегляної будівлі по АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 1996 року, а саме: приміщення № № 40, 41, 42, 46, Ѕ частини приміщення № 9 площею 9,6 кв. м, 6,9 кв. м, 334,9 кв. м, 121 кв. м, 11,2 кв. м відповідно, всього загальною площею 495,3 кв. м.

09 квітня 2001 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на цю частину будівлі для задоволення вимог банку у зв'язку із наявністю заборгованості за кредитним договором.

08 січня 2002 року державним виконавцем ДВС Трускавецького МУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса та 04 жовтня 2002 року передано майно на реалізацію Львівській філії СДП «Укрспецюст» Міністерства юстиції України.

05 листопада 2002 року проведено аукціон з продажу спірного майна за стартовою ціною 60 400 грн, яка визначена на підставі висновку експерта ТОВ «Гал-Світ» від 02 квітня 2002 року.

Переможцем аукціону визнано ОСОБА_3, про що затверджено відповідний акт та видано свідоцтво і реєстраційне посвідчення про право приватної власності на спірне майно.

25 вересня 2003 року ОСОБА_3 продала спірне майно ОСОБА_4, який 04 лютого 2004 року передав його в іпотеку ОСОБА_10

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив із того, що позовна вимога про визнання добросовісним набувачем не є належним способом захисту порушеного права, а є однією із обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню, крім того, він не надав доказів того, що ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» чинить йому перешкоди у користуванні майном, тому підстав для задоволення позову немає.

Доводи касаційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому судові рішення у частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 потрібно залишити без змін як такі, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та просувального права, як передбачено ст. 337 ЦПК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс», суд першої інстанції, з рішенням якого в цій частині погодився апеляційний суд, виходив з того, що аукціон проведений з порушенням вимог п. п. 5, 6, 11 «Положення про порядок проведення аукціонів з реалізації заставленого майна», ст. ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про податок на додану вартість», який був чинним на момент проведення аукціону, ст. 18 Закону України «Про заставу» щодо невідповідності інформації про об'єкт продажу, неправильності встановлення початкової ціни продажу, яка не задовольнила вимоги усіх заставодержателів, та недотримання порядку зниження ціни продажу, оскільки майно перебувало також у податковій заставі, тому при проведенні аукціону порушено права держави в особі ДПІ у м. Трускавці Львівської області та вимоги п. 14 Положення, що є підставою визнання його недійсним.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідно до договору застави предметом застави є приміщення загальною площею 495,3 кв. м, однак оцінку цього майна зроблено щодо площі 478,9 кв.м та відповідно визначено його ціну у 60 400 грн щодо цієї ж площі, та такі ж технічні характеристики вказані у інформаційному повідомленні, крім того, ціна вказана без врахування податку на додану вартість, тоді як це майно є об'єктом оподаткування, таким чином початкова ціна майна визначена з порушенням вимог чинного законодавства.

Однак такі висновки суду є помилковими, оскільки відповідно до пунктів 3.5, 3.6 Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 745/4038) в редакції, що була чинною на час проведення аукціону, спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує за місцезнаходженням нерухомого майна в друкованих засобах масової інформації інформаційне повідомлення про нерухоме майно, що підлягає реалізації. Це інформаційне повідомлення може також бути публічно оголошене в інших засобах масової інформації. Зміст інформаційного повідомлення повинен містити, зокрема, найменування, опис і характеристику нерухомого майна; його місцезнаходження (адресу); стартову ціну.

З матеріалів справи вбачається, що у інформаційному повідомленні Львівської філії СПД «Укрспец'юст» надано всю необхідну інформацію про майно, що підлягало реалізації, а розбіжності між загальною площею спірного приміщення відповідно до договору застави та висновку експертизи і відповідне визначення ціни не можуть бути підставою для визнання аукціону недійсним.

Крім того, цей висновок не оскаржений та є чинним, а в разі наявності, на думку позивача, порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» з боку державного виконавця, у тому числі щодо оцінки майна, такі дії можуть бути оскаржені у визначеному цим законом порядку, оскільки не стосуються правил проведення аукціону.

Також помилковим є висновок суду про те, що до ціни цього майна мав бути включений податок на додатну вартість, так як воно є об'єктом оподаткування при проведенні операцій з примусового продажу майна боржника, який є суб'єктом господарювання та зареєстрований платником цього податку, оскільки операції з реалізації органами державної виконавчої служби арештованого майна через спеціалізовані організації не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість згідно ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» і вимоги цього закону не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами, як і не є підставою для визнання аукціону недійсним.

Крім того, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про те, що спірне майно перебувало у податковій заставі на момент проведення аукціону, тоді як ДПІ у м. Трускавці Львівської області не була залучена до участі у ньому, не з'ясована її думка про зниження ціни і не задоволені вимоги усіх заставодержателів, тому її права при проведенні торгів порушені, що є підставою для визнання їх недійсними, не ґрунтується на доказах, наданих ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» та наявних у матеріалах справи.

Зокрема, позивач не надав належних та допустимих доказів, як передбачено ст. ст. 10, 59, 60 ЦПК України, на підтвердження того, що спірне майно на момент укладення договору застави та на момент проведення аукціону перебувало у податковій заставі, що має підтверджуватися певними засобами доказування, а саме його реєстрацією у відповідному державному реєстрі застав, відповідним витягом, а не поясненнями (повідомленнями) ДПІ, тому підстав для задоволення позову та визнання недійсним аукціону, акта про його проведення, свідоцтва про право власності та подальших договорів купівлі-продажу та іпотеки немає, оскільки права позивача не порушені.

Ухвалюючи рішення, суди першої та апеляційної інстанцій наведеного не врахували, неправильно застосували п. п. 5, 6, 11 «Положення про порядок проведення аукціонів з реалізації заставленого майна», ст. ст. 1, 3, 4, 6 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 18 Закону України «Про заставу», ст. 8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами», який діяв на момент проведення аукціону, ухвалили в цій частині помилкові рішення.

За таких обставин касаційні скарги потрібно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду скасувати в частині задоволення позову ТОВ «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Крім того, ураховуючи, що судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, відповідно до положень ст. 348 ЦПК України в цій частині підлягає скасуванню і ухвала суду касаційної інстанції від 03 грудня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 341, 343, 344, 346 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції Львівської області задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» скасувати та у їх задоволенні відмовити.

У решті рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 вересня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року в частині задоволення касаційних скарг ОСОБА_4, до якої приєдналась ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс», скасування рішення апеляційного суду у частині відмови у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» про визнання недійсним договору іпотеки та залишення в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, та в частині залишення без змін судових рішень в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничий комбінат «Курорт-Сервіс» - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко