ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Буймової Л.П.,

при секретарі - Корченко О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Червономотовилівської сільської ради, треті особи: реєстраційна служба Фастівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у здійсненні права власності земельною ділянкою та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Червономотовилівської сільської ради про визнання незаконним рішення Червономотовилівської сільської ради, визнання недійсним державного акту на право власності на землю на ім'я ОСОБА_1, встановлення порядку користування суміжними земельними ділянками, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у здійсненні права власності земельною ділянкою, посилаючись на те, що 27.07.2005 року рішенням Червономотовилівської сільської ради йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. На земельній ділянці розташований житловий будинок, який був придбаний позивачем в 1988 році. 28.12.1992 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і 29 липня 1995 року йому була передана у власність земельна ділянка площею 0,3132 га. При обмірах земельних ділянок позивача та його сина ОСОБА_3 геодезистами була допущена технічна помилка, внаслідок чого будинок позивача згідно державних актів розташований на суміжній земельній ділянці. 1 жовтня 2005 року ОСОБА_3 продав належну йому частину житлового будинку та земельну ділянку відповідачу ОСОБА_2 В 2010-2011 роках відповідач здійснив в своєму будинку самовільні прибудови, що призвело до порушення прав позивача щодо користування земельною ділянкою. Відповідач зруйнував ворота на земельну ділянку позивача та встановив паркан. Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив суд визнати незаконними рішення виконавчого комітету Червономотовилівської сільської ради про оформлення технічної документації ОСОБА_2 на самовільну забудову та про оформлення права власності на добудови, визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на землю серії ЯЖ № 025779 від 20.02.2008 року, зобов'язати відповідача знести самочинно збудоване майно, установити зруйновані ворота, не чинити перешкод у здійсненні права власністю земельною ділянкою, встановити на земельній ділянці відповідача сервітут - право проїзду на транспортному засобі між будинками та покласти на відповідача понесені судові витрати. В свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивача та Червономотовилівської сільської ради із об»єднаним позовом про визнання незаконним рішення Червономотивилівської сільської ради, визнання недійсним державного акту серії ЯИ № 508520 від 05.11.2009 року, встановлення способу користування суміжними земельними ділянками, зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод у здійсненні права власністю земельною ділянкою та сприяти відновленню меж суміжних земельних ділянок та встановленню твердих меж. Звернення до суду мотивував тим, що при фактичних обмірах земельної ділянки ОСОБА_1 були допущені технічні помилки. ОСОБА_1 не погоджується на відновлення меж та руйнує тверді межі, порушуючи правила добросусідства.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини, проте в судових дебатах просив суд залишити позов без розгляду.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та суду пояснив, що відповідач ОСОБА_2 чинить протиправні дії, які виражаються в незаконному встановленні паркану та в»їздних воріт, здійснив самовільні прибудови, які зменшили відстань між будинками сторін та постійно чинить перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою, якою він користується з моменту купівлі будинку. Проте, в судових дебатах просив залишити позов без розгляду. Проти задоволення уточненого позову ОСОБА_2 не заперечив.

Відповідач за первісним позовом (позивач за об'єднаним) ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності за участю представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позовних вимог ОСОБА_1 частково заперечувала, наголосивши лише на тому, що визнає позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акту, а обставини, викладені в позові повністю підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача (позивача за об'єднаним позовом) ОСОБА_8 проти позовних вимог ОСОБА_1 частково заперечувала та суду пояснила, що законними є лише позовні вимоги про визнання державного акту недійсним, оскільки при його виготовленні були допущені технічні помилки. Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 повністю підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в уточненій позовній заяві та проведену в судовому засіданні земельно-технічну експертизу. Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1, представник відповідача наголосила на тому, що ОСОБА_2 не вчинив жодної добудови чи перебудови, яка могла б вплинути на права позивача ОСОБА_1, оскільки добудови здійснені з іншої сторони будинку на належній відповідачеві на праві власності земельній ділянці і рішенням виконавчого комітету будівництво було узаконене.

Представник відповідача за первісним та об'єднаними позовами Червономотовилівської сільської ради частково визнала позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним державного акту на землю ОСОБА_2 та позовні вимоги ОСОБА_2 щодо скасування державного акту на право власності на землю ОСОБА_1, зазначивши при цьому, що геодезистами була допущена технічна помилка і у разі досягнення згоди між сторонами на її усунення можливе внесення змін до технічної документації без скасування державних актів.

Представник третьої особи реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 просив справу розглянути за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 вирішення спору по справі залишила на розсуд суду, але погодилась, що при виготовленні технічної документації із землеустрою на виготовлення державних актів сторонам були допущені помилки при виконанні геодезичних робіт, разом з тим наголосила, що вона геодезичні роботи не виконувала.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів та їх представників, третю особу, вивчивши письмові матеріали справи, висновок судової земельно-технічної експертизи дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а ОСОБА_2 підлягають частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу здійснення права власності суміжними земельними ділянками та встановлення твердих межових знаків.

20.03.2009 року рішенням Червономотовилівської сільської ради затверджено технічну документацію із землеустрою по виготовленню державного акту на право власності на землю на ім'я ОСОБА_1 05.11.2009 року ОСОБА_5 отримав державний акт серії ЯИ № 508520 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_2

В свою чергу право власності на земельну ділянку за адресою: Фастівський район, АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, відповідно до договору купівлі продажу укладеного 01.10.2005 року з ОСОБА_3 та державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 025779 від 20.02.2008 року.

Державною інспекцією сільського господарства у Київські області в ході розгляду звернення ОСОБА_2 встановлено, що по межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2, знаходиться сусідній будинок по АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_1 і займає 0,0109 га площі земельної ділянки ОСОБА_2 З документів перевірки встановлено, що будинок знаходився на вказаному місці до приватизації ділянки, отже геодезистами при фактичних обмірах допущена технічна помилка, яка може бути виправлена в судовому порядку шляхом скасування державних актів .

Під час розгляду справи була проведена судова земельно-технічна експертиза. Відповідно до висновку експерта № 1-09/10 від 09 жовтня 2014 року технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 (АДРЕСА_2) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) не відповідають п.п. 3.25 ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині землекористування та землеустрою, а саме відсутності відстані не менше 1 м. від межі земельної ділянки ОСОБА_2 до зовнішньої стіни будинку, що належить ОСОБА_1 Згідно даних візуального-інструментального обстеження, правовстановлюючих документів та вимог нормативно-правових актів, порушення меж та накладання сусідніх земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутнє. Землекористування не відповідає вимогам п.п. 3.25 ДБН 360-92 **» Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Більша частина будинку № 33, що належить ОСОБА_1, знаходиться на земельній ділянці НОМЕР_1. Варіант розподілу суміжних земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2,НОМЕР_2, що належать сторонам відповідно до правовстановлюючих документів, згідно нормативних документів в галузі будівництва та землекористування, з урахуванням фактичного використання будівлями та необхідним відступом від будинку ОСОБА_1, з зазначенням меж поділу та їх розмірів, викладено в дослідницькій частині та зображено на Схемі 2 додатку № 3 до висновку. Експерт пропонує земельну ділянку площею 2645 кв.м., що має форму неправильного багатокутника 1-2-3-4-5-6-7-л-м-н-о-п-с-т-ф-к-8-1; виділити ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2351 кв.м., що має форму неправильного багатокутника 1-8-к-ф-т-с-р-н-м-л-7-4-5-6-7-8-9-1; виділити ОСОБА_2 з правом земельного сервітуту (для обслуговування будівель та споруд) для ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4 кв.м., що має форму неправильного багатокутника с-п-о-н-р-с. Межі розподілу покласти по лініям: відрізки 7-л, 1-8, 8-к покласти згідно меж, зазначених в правовстановлюючих документах; відрізок л-м, довжиною 8,96 м, покласти з точки л, на відстані 1 м від фасаду будинку;відрізок м-н, довжиною 5,88 м, покласти з точки м, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок н-о, довжиною 1 м, покласти з точки н, перпендикулярно до фасаду будинку; відрізок н-р, довжиною 4,05 м, покласти з точки н, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок с-р, довжиною 1 м, покласти з точки р, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок с-п, довжиною 1 м, покласти з точки с, перпендикулярно до фасаду будинку; відрізок п-о покласти по лінії фасаду будинку; відрізок с-т, довжиною 1,31 м, покласти з точки с, на відстані 1 м від фасаду будинку; відрізок т-ф довжиною 8,73 м, покласти з точки т, на відстані 1,5 м від фасаду будинку; відрізок ф-к, довжиною 6,91 м, покласти з точки ф, на відстані 1,5 м від фасаду будинку. У висновку експерта також зазначено, що можливість сплати грішми різниці за використання більшої частини землі ОСОБА_1, ОСОБА_2 існує, а саме згідно зазначеного варіанту поділу частина земельної ділянки площею 145 кв.м., що належить ОСОБА_2 переходить до ОСОБА_9

В ході виїзного судового засідання для роз'яснення та доповнення висновку експерту були поставлені питання відповідно до вимог ст. 189 ЦПК України. Експерт Лісниченко С.В. безпосередньо на місці в АДРЕСА_2,НОМЕР_2) суду пояснив, що можливі й інші варіанти розподілу суміжних земельних ділянок, але вони грубо порушували б право ОСОБА_2 на землю, яке він набув правомірно згідно правовстановлюючих документів. Експерт повідомив, що можливі інші варіанти суміжного землекористування у разі досягнення згоди між сторонами.

При вирішенні даного спору суд приймає до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи з відповідними роз'ясненнями та доповненнями та зведений кадастровий план земельних ділянок, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями.

В силу приписів ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Абзац 2 ч.2 ст.373 ЦК України передбачає, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуте правомірно, а тому вони не можуть бути позбавлені цього права. Разом з цим, при виготовленні технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки допущено порушення вимог п.п. 3.25 ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині землекористування та землеустрою, а саме відсутності відстані не менше 1 м. від межі земельної ділянки ОСОБА_2 до зовнішньої стіни будинку, що належить ОСОБА_1, що позбавляє сторони можливості в повній мірі здійснювати належне їм право власності земельними ділянками та встановити на межі земельних ділянок межові знаки, враховуючи відсутність спільної думки щодо розподілу землі, а тому суд приходить до висновку про необхідність поділу суміжних земельних ділянок в судовому порядку відповідно до варіанту, зазначеного у висновку судової земельно-технічної експертизи за зовнішніми межами та відповідно зведеного кадастрового плану за внутрішніми межами.

Відповідно до ч.8 ст. 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи відсутність в ЗК Україні норми, яка передбачає розподіл суміжних земельних ділянок, то суд при вирішенні питання про встановлення порядку розподілу суміжних земельних ділянок керується ст.ст. 86-89 ЗК України, які надають суду можливість встановити порядок володіння, користування та розпорядження земельними ділянками у разі недосягнення згоди між землевласниками.

При вирішенні даного спору суд також керується ст. 107 ЗК України, яка передбачає, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розмірами частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

В свою чергу ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачає, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Вивченням письмових доказів встановлено, що після виготовлення технічних документацій із землеустрою та державних актів, була здійснена державна реєстрація земельних ділянок, які належать на праві власності сторонам і саме по собі визнання недійсними державних актів на право власності на землю та скасування їх державної реєстрації не призведе до наслідків у вигляді зміни конфігурації земельних ділянок, оскільки п.10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» містить виключні підстави для скасування державної реєстрації земельних ділянок, а саме у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Враховуючи викладені норми законодавства та те, що сторонами не надано доказів неправомірності набуття права власності на земельні ділянки, а лише встановлено невідповідність меж, зазначених в земельно-кадастровій документації фактичним межам, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання недійсним державного акту серії ЯЖ №025779 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданого ОСОБА_2 20.02.2008 року та скасування його державної реєстрації та позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання незаконним рішення Червономотивилівської сільської ради № 8.2ХХІ-V від 20.03.2009 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім'я ОСОБА_5 та визнання недійсним державного акту серії ЯИ №508520 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, яка розташована в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданого ОСОБА_5 05.11.2009 року та скасування його державної реєстрації.

Враховуючи зміни, які були внесені до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України суд вважає, що зміна конфігурації земельних ділянок, які належать на праві власності сторонам, можлива без визнання недійсними державних актів на право власності на землю, оскільки діючим на час розгляду справи законодавством не передбачена видача державних актів, а позовні вимоги про скасування державної реєстрації земельних ділянок сторонами не заявлялись.

Відповідно до вимог ст.ст. 106, 107 ЗК України суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 щодо відновлення меж суміжних земельних ділянок відповідно до варіанту поділу, зазначеного у висновку судової земельно-технічної експертизи та зведеному плані земельних ділянок.

Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуте правомірно, а тому вони не можуть бути позбавлені цього права. Разом з цим, при виготовленні технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, допущено порушення вимог п.п. 3.25 ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині землекористування та землеустрою, а саме відсутності відстані не менше 1 м. від межі земельної ділянки ОСОБА_2 до зовнішньої стіни будинку, що належить ОСОБА_1, що позбавляє сторони можливості в повній мірі здійснювати належне їм право власності земельними ділянками та встановити на межі земельних ділянок межові знаки, враховуючи відсутність спільної думки щодо розподілу землі, а тому суд приходить до висновку про необхідність поділу суміжних земельних ділянок в судовому порядку.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з його заявленої позиції судових дебатах , проте зазначає щодо визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Червономотовилівської сільської ради № 7 від 08.04.2011 року № 3 від 12.08.2011 року «Про оформлення технічної документації ОСОБА_2 на самовільну добудову та переобладнання» та рішення Червномотовилівської сільської ради № 4 від 07.10.2011 року «Про оформлення права власності на переобладнане майно», а також вимоги про зобов'язання ОСОБА_2 знести (перебудувати) самочинно збудоване майно - прибудову, слід керуватись ст. 376 ЦК України, відповідно до якої самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Згідно з п. 23 вказаної Постанови при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Допитаний експерт ОСОБА_11 на питання представника позивача ОСОБА_6, оглянувши технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 та будинок, повідомив, що будь-які самовільні забудови згідно наявної технічної документації відсутні.

Разом з тим, суд вважає, що підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов'язання сторін відновити межі суміжних земельних ділянок та встановити тверді межові знаки. Так, статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Враховуючи викладені вище обставини, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а позовні вимоги ОСОБА_2 частково задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212 ЦПК, ст.ст. 15, 16, 551 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Відновити межі земельних ділянок № НОМЕР_1,АДРЕСА_2, встановивши порядок розподілу суміжних земельних ділянок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, та АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта № 1-09/10 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 9 жовтня 2014 року та з урахуванням графічних зображень, наданих спецівлістом, а саме: виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2712 кв.м., що має форму неправильного багатокутника 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-1; виділити ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2288 кв.м., що має форму неправильного багатокутника 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-1. Межі розподілу покласти згідно меж, зазначених в правовстановлюючих документах та відрізки поряд з фасадами будинків покласти авідповідно до зведеного кадастрового плану земельних ділянок, виконаного КОФ ДП "Центр ДЗК".

Решту позовних вимог ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд протягом 10 днів.

Суддя: