22-ц/775/948/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Доценко С.І.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Лоленко А.В.,

при секретарі Зливка І.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Танача Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та Відділу Держземагенства в Володарському районі Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди недійсними, скасування державної реєстрації, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча») та Держземагенства України в особі відділу у Володарському районі Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткового договору недійсними, скасування державної реєстрації. Позивач зазначав, що 16 грудня 2006 року між ним та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди земельної ділянки площею 10,230 га, що розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області та належить позивачу на праві власності на підставі державного акту від 24 липня 2006 року.

Посилаючись на те, що в укладеному договорі оренди відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, у ньому не вказані якісні характеристики землі; відсутня нормативна грошова оцінка земельної ділянки, невизначені умови використання та цільове призначення земельної ділянки, не вказані умови збереження орендованої землі, не визначені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; не визначені умови страхування земельної ділянки та сторона, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення орендованої земельної ділянки. При цьому фактично земельна ділянка в оренду не передавалася, у договорі оренди відсутні його невід'ємні частини, зокрема акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач просив визнати договір оренди земельної ділянки та додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки недійсними та скасувати їх державну реєстрацію.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 16 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2013 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди землі № 119 від 16 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», який зареєстрований у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 21 травня 2007 року, та додаткову угоду до договору оренди землі № 119 від 16 грудня 2006 року, яка укладена 01 січня 2010 року та зареєстрована у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 15 жовтня 2010 року. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року касаційну скаргу ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» відхилено, рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2014 року справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди недійсними, скасування державної реєстрації допущено до провадження Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року заяву ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задоволено. Ухвалу судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року скасовано, справу направлено на новий касаційний розгляд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 рішення Володарського районного суду Донецької області від 16 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 липня 2013 року скасувано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Володарського районного суду від 27 липня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та відділу Держземагенства Володарського району Донецької області про визнання договору оренди земельної ділянки № 119 від 16 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», зареєстрованого у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 21 травня 2007 року за № НОМЕР_2, та додаткової угоду до договору оренди землі від № 119 від 16 грудня 2006 року, укладеної 01 січня 2010 року, яка зареєстрована у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 15 грудня 2010 року за № НОМЕР_1, недійсними та скасування державної реєстрації.

У порядку повороту виконання рішення Володарського районного суду Донецької області від 16 травня 2013 року у справі №222/517/13-ц ОСОБА_1 зобов'язаний повернути ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» у користування земельну ділянку загальною площею 10,23 га кадастровий номер НОМЕР_3 за договором оренди землі №119 від 16 грудня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», який зареєстрований у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» 21 травня 2007 року за № НОМЕР_2.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по задоволення його позовних вимог. Апелянт зазначав, що в укладеному договорі оренди відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а саме, у ньому не вказані якісні характеристики землі; відсутня нормативна грошова оцінка земельної ділянки, невизначені умови використання та цільове призначення земельної ділянки, не вказані умови збереження орендованої землі; не визначені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, не визначені умови страхування земельної ділянки та сторона, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення орендованої земельної ділянки, що є підставою для визнання цього договору недійсним. У договорі оренди відсутні його невід'ємні частини - акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), фактично земельна ділянка в оренду не передавалася.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Танача Ю.А. заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відділу Держземагенства в Володарському районі Донецької області в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в заяві на адресу суду просив розглянути справу у відсутність представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 10,230 га, яка розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області (а. с. 8 т.1).

16 грудня 2006 року між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у 2007 році у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (а. с. 5-6 т. 1).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, без номеру та дати, позивач здав, а відповідач прийняв земельну ділянку площею 10,230 га (а. с. 9 т.1).

01 січня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яку зареєстровано у Володарському районному відділі Донецького регіонального ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 15 жовтня 2010 року (а. с. 10 т.1).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», яка була чинною на час укладення та реєстрації договору оренди, істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірний договір оренди земельної ділянки має усі істотні умови, передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі» і підстав для визнання його недійсним немає, а доводи позивача щодо не визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) спростовуються тим, що доданий до договору оренди Державний акт на право власності на землю містить план-схему меж земельної ділянки, а акт приймання - передачі земельної ділянки, хоча і не містить номеру та дати його складання, свідчить про фактичну передачу та отримання земельної ділянки. При оформленні права власності на земельну ділянку встановлені межі земельної ділянки, про що зазначено в Державному акті про право власності із зазначенням суміжних співвласників і ці відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру, про що зазначено в Державному акті, та ці відомості надають можливість ідентифікувати належну позивачу земельну ділянку в натурі. Доказів, що державна реєстрація договору оренди проведена з порушенням вимог законодавства, позивачем не надано .

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договору оренди землі та додатковї угоди до нього колегія суддів вважає правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 виходив із того, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним у силу статті 15 Закону України «Про оренду землі», оскільки він укладений без дотримання вимог цієї норми щодо узгодження всіх істотних умов, а саме умови збереження орендованої земельної ділянки; умови індексації орендної плати; умови повернення земельної ділянки орендодавцю, проте не зазначив у чому саме полягає порушення його законних прав, у зв'язку з відсутністю у договорі оренди зазначених умов, їх істотності.

Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до положень ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 10,230 га, яка розташована на території Республіканської сільської ради Володарського району Донецької області.

16 грудня 2006 року між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у 2007 році у Володарському районному відділі ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах 21 травня 2007 року за № НОМЕР_2.

Відповідно до вказаного договору Орендодавець передає Орендарю в оренду земельну ділянку в розмірі 10,230 га, яка розташована на території Республіканської сільскої ради Володарського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що в договорі оренди зазначено обєкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки, що спростовує доводи апелянта про відсутність зазначених істотних умов договору.

З пункту 8.1 Розділу 8 договору вбачається, що він укладається строком на 15 років та починає діяти з дати його державної реєстрації.

Розділом 5 договору передбачений розмір орендної плати із зазначенням, що вона підлягає індексації, що її виплата здійснюється не пізніше 1 грудня поточного року; що її перерахунок відбувається за взаємною згодою сторін один раз у 5 років.

Розділом 6 договору передбачені форми розрахунків з орендної плати, а Розділом 7-відповідальність сторін за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді сплати пені в розмірі 0,01% визначеної суми за кожен день прострочки та відповідальність за порушення умов договору.

Пунктом 3.1 Розділу 3 договору передбачені умови використання земельної ділянки, а саме: право Орендаря здійснювати товарне сільськогосподарське виробництво, сільськогосподарську науково-дослідницьку діяльність, розміщувати та зводити обєкти виробничої інфраструктури; здійснювати зрошувальні, осушувальні, інші меліоративні роботи; передавати земельну ділянку у суборенду.

Згідно з пунктом 3.2 Розділу 3 договору Орендар узяв на себе зобов'язання не допускати погіршення екологічного стану та родючості земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.2 Розділу 2 договору орендодавець зобов'язаний передати земельну ділянку за актом приймання-передачі протягом 10 днів з моменту державної реєстрації договору у стані, придатному для використання за цільовим призначенням, а пунктом 3.2 Розділу 3 договору передбачений обов'язок Орендаря повернути Орендодавцеві земельну ділянку після закінчення строку договору оренди у стані, придатному для використання за цільовим призначенням.

Згідно з пунктом 2.3 Розділу 2 договору Орендодавець гарантував, що обмежень (обтяжень) щодо використання земельної ділянки немає; земельна ділянка у завдатку та під арештом не знаходиться; на земельну ділянку права третіх осіб відсутні. Пунктом 3.2 Розділу 3 договору передбачено, що Орендар несе ризик випадкового пошкодження чи знищення обєкту оренди чи його частини.

Відповідно до Акту приймання - передачі земельної ділянки без номеру та дати, позивач здав, а відповідач прийняв земельну ділянку площею 10,230 га.

Пунктом 2.2 Договору оренди землі передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її прийому-передачі. Проте акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду не містить дати підписання.

01 січня 2010 року сторони уклали Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 119 від 16 грудня 2006 року, яка зареєстрована у ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис від 15 листопада 2010 року за № НОМЕР_1.

За умовами Додаткової угоди внесені зміни та доповнення у Договір оренди земельної ділянки № 119 від 16 грудня 2006 року.

Судом також встановлено, що позивачу нараховувалась орендна плата за землю за період з 2007 року по 2012 рік включно, яку він отримував в повному обсязі.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний договір оренди земельної ділянки має усі істотні умови, передбачені ст.15 Закону України «Про оренду землі» і підстави для визнання його недійсним відсутні.

Доводи апелянта щодо не визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є необґрунтованими та спростовуються тим, що доданий до договору оренди Державний акт на право власності на землю містить план-схему меж земельної ділянки, а акт приймання- передачі земельної ділянки, хоча і не містить номеру та дати його складання, свідчить про фактичну передачу та отримання земельної ділянки відповідачем. Суд першої інстанції підставно зазначив, що при оформленні права власності на земельну ділянку встановлювались межі земельної ділянки, про що зазначено в Державному акту про право власності із зазначенням суміжних співвласників. Ці відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру, про що зазначено в Державному акті, і ці відомості надають можливість ідентифікувати належну позивачу земельну ділянку в натурі.

З урахуванням положень ст.ст. 3 та 15 ЦПК України, що у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд дійшов обгрунтованого висновку, що відсутність в договорі оренди умов щодо збереження стану об'єкту оренди, умов повернення земельної ділянки орендодавцеві, акту визначення меж в натурі (на місцевості), при наявності інших істотних умов договору, не може бути безумовною підставою для визнання зазначеного договору недійсним в розумінні ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки позивач, який є орендодавцем, не довів в ході судового розгляду, в чому саме полягає порушення його законних прав та інтересів не зазначенням в договорі вищевказаних умов.

Проте з матеріалів справи вбачається, що сторони уклали договір оренди земельної ділянки із додержанням вимог ст. 203 ЦК України, тривалий час, з 2007 році по 2012 рік, орендодавець визнавав умови договору, договір виконувався сторонами відповідно до його умов. Орендодавець не заперечував проти договору, отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, державний акт на землю від 24 липня 2006 року серії ДН №117278 дає можливість ідентифікувати земельну ділянку на місцевості, а тому суд дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди земельної ділянки є правомірним, а позов таким, що задоволенню не підлягає.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судова колегія визнає, що в апеляційній скарзі не зазначено, які помилки та порушення норм матерального та процессуального права допустив суд першої інстанції, а наведені в апеляційній скарзі позивача доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судова колегія на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

А.В. Лоленко