У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про встановлення факту місця проживання дитини, зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з казаним позовом, посилаючись на те, що 21 червня 2003 року він та ОСОБА_2 одружилися.

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У травні 2014 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя шлюб розірвано.

Донька ОСОБА_4 проживає разом зі своєю матір'ю.

З листопада 2014 року сторони досягли згоди щодо проживання сина ОСОБА_5 з позивачем у квартирі АДРЕСА_1.

Вважає, що в інтересах їх сина проживати необхідно саме з ним, оскільки у нього у квартирі створені усі умови для зростання та розвитку сина. Він має самостійний дохід так як працює на АТ ЗМК «Запоріжсталь», та постійне місце роботи та проживання.

16 квітня 2014 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було винесено заочне рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини із всіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості ВП № 43889822 від 11 вересня 2014 року у нього була заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4 794,41 грн.

З липня 2014 року у позивача із заробітної плати утримують аліменти на користь відповідача та, як вбачається з довідки про доходи № 16/9820 від 09 грудня 2014 року, заборгованість по аліментам з листопада 2014 року відсутня.

На підставі викладеного позивач просив суд встановити факт місця проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Зменшити розмір аліментів, які призначені за заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з 1/3 частин всіх видів доходу, щомісячно на 1/4 частину всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт місця проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Зменшено розмір аліментів, які призначені заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2014 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 частин всіх видів доходу, щомісячно на 1/4 частину всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року рішення першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, він займається його духовним та фізичним вихованням.

Скасовуючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що питання про встановлення факту проживання дитини з позивачем вирішено судом з порушенням вимог закону, оскільки визначення місця проживання малолітньої дитини підлягає вирішенню в порядку передбаченому СК України.

З урахуванням викладеного, судом вірно зазначено, що підстави для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 відсутні.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова М.І. Наумчук