Справа № 214/6766/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 серпня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

при секретареві - Троценко О.М.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Саксаганський РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеназваним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив. Згідно уточненої позовної заяви (а.с. 65-66) вобґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у зв"язку зі смертю його прадіда ОСОБА_4, який отримував ордер № 1854 від 29 листопада 1982 року щодо квартоири за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Сонячний, 32/8, згідно виписки з протоколу № 13 від 06 липня 1990 року засідання громадської комісії виконкому Саксаганської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу договір найму даного житлового приміщення був змінений та переоформлений особовий рахунок на його матір ОСОБА_5 Позивач з 2005 року зареєстрований та мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Сонячний, 32/8, разом з ним за вказаною адресою зареєстрована його сестра - відповідач ОСОБА_3, проте зазначена особа з 1997 року за вищевказаною адресою не проживає, але з реєстраційного обліку в добровільному порядку не знялась. ОСОБА_6 за життя в 2009 році намагалась вирішити питання про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом, почала збирати документи, отримала 20 січня 2009 року акт про її непроживання, але захворіла та не мала змоги звернутись до суду. Відповідач в квартирі не проживає, за користування комунальними послугами не сплачує, ОСОБА_6 через хворобу сплачувала комунальні платежі по мірі можливості. Таким чином, посилаючись на ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місяц проживання в Україні", позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Сонячний, 32/8.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зазначив, що відповідач в квартирі не мешкає з листопада 1997 року, майна відповідача в квартирі немає, за комунальні послуги відповідач не сплачує, в квартирі фактично мешкає він, його дружина та дитина, 07 травня 2014 року померла їхня матір ОСОБА_6, відповідач відвідувала їх приблизно раз в місяць, з 1997 року речей відповідача в квартирі немає, після смерті ОСОБА_6 відповідач мала наміри проживати, однак він запреречував, оскільки сам сплачував комунальні платежі, не заперечує проти проживання в квартирі його племінника неповнолітнього ОСОБА_7, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, зазначив, що квартира комунальна, усі мешканці - наймачі; відповідач ОСОБА_3 17 років потому виїхала на постійне місце проживання за іншою адресою, тому втратила право користування житловим приміщенням, речей відповідача в квартирі немає.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, пояснила, що користується квартирою,має окрему кімнату, в якій проживала та де зберігалися їх особисті речі, після смерті матері позивач перешкоджає їй у доступі до житла, у зв"язку з чим вона зверталась до правоохоронних органів та пізніше - з позовом до суду про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення до квартири за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Сонячний, 32/8. Наразі провадження у зазначеній справі зупинене до розгляду судом даної справи. У 1998 році після народження вона пішла зі спірної квартири, але кожного дня приходила, мала ключи від квартири користувалась квартирою, там були її речі, син ходив до школи поруч. Зараз вона проживає з родиногю в будинку дідуся її чоловіка. Іншого житла вона немає. За їх відсутність, з дозволу мами, їхню кімнату займав ОСОБА_8.

Представник Саксаганського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області надав до суду заяву про розгляд справи її відстуності, проти позовних вимог не заперечують.

Допитані в якості свідків ОСОБА_9 суду пояснила, що проживає в тому ж під"їзді. Зара в квартирі 8 живе позивач з родиною, відповідач не живе в квартирі років 10., остій раз бачила, як вілдповідач приходила до квартири 2 роки потому. Останній раз в картирі була в лютому місяці. Між стронами виникають сварки, у померлої ОСОБА_6. та відповідача була нормальні відносини. За життя ОСОБА_6. хотіла зняти відповідачаз реєстрації. Про це складався акт.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є дружиною позивача, з 2010 року вона проживає в квартирі, з ними за життя жила мама позивача. Відповідач ждо квартири приходила рідко, нетвереза, вчиняла сварки, за квартиру не платить. Відповідач висловлювала образи, що вона винаймає квартиру, а мати має їй надати житло. Відповідач з родиною приходили в гості, ночували.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що позивач його співробіник. Він неоднорахзово був в квартирі, два-три рази на тиждень, з позивачем проживає дружина та дитина, також з ними проживав 4-5 місяців ку на ім"я ОСОБА_8. Зі слів позивача знає, що він та відповідач сварились із-за квартири. Відповідача в квартирі він бачив лише двічі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що позивач - його кум З бдерезня по серпень 2014 року він проживав в його квартирі з дозволу позивача та його матері, користувався залом, який ніхто не користувався.. Відповідач приходила до квартири зі своєю родииною, допомогала готувати їжу, потім бачів її на поховані. Відповідач приходила часто, але її речей в квартирі не було.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що відповідач - його мати. З народження він проживав в спорній квартирі, поруч ходив до дитячого садочка, школі. Він жив то в спорній квартирі у бабушки, то у мами Зараз вони живуть по вул. Свердлова.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з 1987 року знає строни, був їхнім сусідом, бліьше спілкується з відповідачем. Зараз вона живе у дідуся. Позивач живе в квартирі 8, до цього з ними жила їхня матір. Відповідач не живе там років 5-10, але залишалась на декілька днів, почувала себе, як у себе дома. За життя матір, ніхто не заперечував проти її користування житлом, в квартирі була її мебель.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що товарищувала з покійною матірю сторін. Відповідач після заміжжя пішла на орендовану квартиру, тому що квартира була брудна, задимлено, там було шкідливо для маленької дитини. Відповідач часто ночвала в спірній квартирі, вносила квартплату, допомогала матері, її син постійно жив біля бабушки.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що товаришувала з матерью сторін, часто була в цій квартирі. Відповідач проживала в спорній квартирі, але після народження дитини пішла в найману квартиру. Але в квартирі були її речі, вона коли приходила, то користувалась залом. Відповідач допомгала проводити поточний ремонт помешкання. Там були її речі, але протягом року позивач не пускає її до квартири.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представника, покази свідків, судом встановлено наступне.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, судом встановлено, що згідно копії ордеру № 1854 від 29 листопада 1982 року, останній виданий ОСОБА_16 , сім"я якого складається з 4 чоловік, на право зайняття трикімнатної квартири за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн Сонячний, 8/32; склад сім"ї ОСОБА_17 - дружина, ОСОБА_6 - онука, ОСОБА_18 - правнука (а.с. 6).

відповідно до копії виписки № 627 з протоколу № 13 від 06 липня 1990 року засідання громадської комісії виконкому Саксаганської районної Ради народних депутатів з житлових питань, вирішено дозволити Саксаганському ЖЕК № 35, змінити договір найму житлового приміщення - трикімнатної квартири в будинку № 32 по мкрн Сонячний, склад сім"ї - троє чоловік, та переоформити особовий рахунок з ОСОБА_16 на ОСОБА_6 у зв"язку зі смертю (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про смерть, 07 травня 2014 року ОСОБА_6 померла (а.с. 9).

У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання позивача та відповідача ОСОБА_3, а також її сина ОСОБА_12, що підтверджується довідками Криворізької об"єднаної довідкової служби "НоваКОМ" (а.с. 13, 43).

Однак, з акта мешканців житлового будинку № 32 по мкрн Сонячний в м.Кривому Розі від 02 січня 2009 року, посвідченого директором КЖП № 35, та акта мешканців житлового будинку № 32 по мкрн Сонячний в м.Кривому Розі від 18 липня 2014 року, посвідченого працівниками ТОВ "Житлосервіс-КР", вбачається, що відповідач ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживає з 1997 року (а.с. 14, 15).

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64 ЖК УРСР).

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї ( ч.3 ст.64 ЖК УРСР).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 ( із змінами) Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З аналізу наведених норм житлового законодавства України, суд приходить висновку, що відповідач, як член сімї наймача, має рівноцінне право користування житловим приміщенням наряду з її братом позивачем у справі і може бути позбавлений його лише з підстав, передбачених законом.

Законом встановлено шестимісячний строк, протягом якого при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї зберігається право користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання щодо відсутності відповідача понад встановлений законом строк, суд бере до уваги, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Тимчасова відсутність наймача, членів його сімї не потребує згоди інших членів сімї. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила шість місяців.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що відповідач та її неповнолітній син періодично користувались житлом, в якому знаходились їх особисті речі. Враховуючи, що шестимісячний строк протягом року переривався неодноразово поверненням відповідача до житлового приміщення, тому позивачем не доведена відсутність відповідача за місцем проживання більше шести місяців.

Крім того, відповідач не має іншого житла, наразі позивач перешкоджає відповідачу у здійсненні права користування житловим приміщенням, у зв"язку з чим відповідач зверталась до правоохоронних органів, про що в Саксаганському РВ КМУ ГУ МВС України 18 вересня 2014 року була зареєстрована відповідна заява, що підтверджується відповіддю заступника начальника Саксаганського РВ КМУ ГУ МВС України (а.с . 60), звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення; справа № 214/8274/14-ц розподілена судді Попову В.В.; ухвалою від 27 січня 2015 року провадження у справі зупинене до розгляду даного позову.

При цьому судом встановлено, що позивач не є власником квартири № 8 в будинку 32 по мкрн Сонячний в м. Кривому Розі, а є членом сім"ї наймача, а отже не є власником нерухомого майна чи основним квартиронаймачем - доказів того, що позивач ОСОБА_1 звертався до виконкому Саксаганської районної у місті ради щодо зміни договору найму, суду надано не було.

Таким чином, відповідач має таке ж рівне право на проживання в спірній квартирі на виділеній їй житловій площі, використання її за цільовим призначенням, проживання в ній, як і позивач.

Суд також бере до уваги, що питання визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням, повязано із великим розміром заборгованості за житлово-комунальні послуги, однак така обставина не може бути підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а питання відшкодування заборгованості за житлово-комунальні послуги регулюється іншими нормами права.

Таким чином, суд вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими та безпідставними, тому відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 64,71,72 ЖК УРСР, ст.ст.10, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - Саксаганський РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Ковтун