Справа № 713/1309/15-ц
Провадження №2/713/512/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., при секретарі Матейчук Л.Ю., за участю сторін та їх представників розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перерозподіл спадщини, шляхом сплати грошової компенсації спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перерозподіл спадщини, шляхом сплати грошової компенсації спадкового майна.

В позові вказувала,що її тітка - ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 21 листопада 1987 року, шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вижницького районного управління юстиції, актовий запис №45.

Перебуваючи у шлюбі, це подружжя придбавало 43/100 частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого виконкомом Вижницької міської ради 18 грудня 1991 року на ім'я ОСОБА_5 (згідно до ст. 60, ч. З ст. 61, 70 СК України будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності, у разі поділу такого майна частки дружини та чоловіка є рівними). Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належало по 215/1000 часток будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області.

27 серпня 2008 року помер чоловік тітки - ОСОБА_5, про що свідчить актовий запис про смертть №42 від 28 серпня 2008 року.

Вбачається, що після його смерті відкрилася спадщина на 215/1000 часток будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області. Спадкоємцями за законом, після померлого були: його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також моя тітка - ОСОБА_4, у якості дружини (ст. 1261 ЦК Укарїни - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки).

Згідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, враховуючи, що ОСОБА_4 на час смерті свого чоловіка з ним проживала, вважається, що прийняла спадщину після свого чоловіка - ОСОБА_5 (дані висновки викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року у справі №6- 14152св12) та підтверджуються довідкою з місця мешкання на час смерті ОСОБА_5.

04 грудня 2008 року померла його тітка - ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть, серія 1-МИ №056478 від 04 грудня 2008 року.

Однак, відповідачі приховали спадкоємця від Вижницької нотаріальної контори факт знаходження спадкодавця (батька відповідачів, чоловіка ОСОБА_4К.) в шлюбних відносинах з його тіткою, яка фактично прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5, і прийняли спадщину в рівних частках, як єдині спадкоємці за законом, що підтверджується відповіддю Вижницької державної нотаріальної контори від 03 червня 2015 року за №520/02-14, що суперечить вимогам ЦК України та порушує права дружини (ОСОБА_4К.) померлого, яка відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину у встановлений законом строк.

Зазначала,що керуючись ст.ст. 1266, 1268. 1269 ЦК України вчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області. ЇЇ заяву було прийнято та зареєстровано в реєстрі спадкових справ, спадкова справа №72/2009.

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 4/6 часток 43/100 частин будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця. Чернівецької області, яка складалась з 1/2 частини, як співвласника будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області (відповідно до ст. 60 СК та ч. 3 ст. 61 СК України належав подружжю на праві спільної сумісної власності) та з 1/6 частин зазначеного будинку, як спадкоємець - дружина померлого ОСОБА_5

Але, не мала можливості оформити спадщину після тітки, необхідно було встановити факт родинних відносин між мамою та тіткою (рідні сестри), що було зроблено рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 грудня 2010 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03 жовтня 2012 року було залишено в законній силі.

Вижницька державна нотаріальна контора, у своїй відповіді від 03 червня 2015 року за №520/02-14 зазначила про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину, так як вони видані відповідачам (дітям померлого чоловіка тітки).

Таким чином, спадщина ОСОБА_5 підлягає перерозподілу. Відповідно до вищевикладеного, частина власності ОСОБА_5 після відкриття спадщини належала спадкоємцям першої черги за законом - відповідачам та його тітці - ОСОБА_4, яка фактично прийняла спадщину, а відтак повинна бути розподілена між нею та відповідачами м. Вижниця Чернівецької області, що становить 215/1000 (1/2 частка спільного майна подружжя) +0,0716 (1/6 частка від 215/1000 часток будинку після смерті ОСОБА_5Ю.), що становить 287/1000 часток 43/100 частин будинку, а у відповідачів залишається 143/1000 на двох. Визначити ідеальні частки в спільній власності подружжя ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на 43/100 частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області, встановивши за ОСОБА_4, що померла 04.12.2008 року, право власності на ідеальну 1/2 частку цього майна (половину 43/100). що становить 215/1000.

Зробити перерозподіл спадщини між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з грошовою компенсацією його 287/1000 частки частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області. Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошову компенсацію 287/1000 частки будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області в розмірі, що буде встановлений під час судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали подали на нього своє заперечення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце справи. Її представник позов не визнав просив його задоволенні відмовити.

Суд заслухавши, доводи сторін, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_5 належало 43/100 жилого будинку № 3 по вул. Федьковича в м. Вижниця, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого виконкомом Вижницької міської ради 18 грудня 1991 року.

З 21 листопада 1987 року ОСОБА_5 перебував у шлюбі із ОСОБА_4. 28 серпня 2008 року ОСОБА_5 помер, а ОСОБА_4, яка з ним проживала, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України визнана такою, що прийняла спадщину.

08 грудня 2008 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 4/6 ідеальних часток у квартирі № 1 буд. З по вул. Федьковича у м. Вижниця Чернівецької області.

Спадкоємці за законом першої черги діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтва про право на спадщину на 215/1000 часток кожному у квартиру № 1 житловому будинку № 3 по вул. Федьковича в м. Вижниця.

13 лютого 2009 року ОСОБА_1 подала до Вижницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4, оскільки є племінницею померлої та дочкою ОСОБА_6 (рідної сестри спадкоємця). їй було запропоновано надати документи, що підтверджують родинні стосунки та інші правовстановлюючі документи, які б підтвердили, родинні стосунки.

Згідно рішення Вижницького районного суду від 31 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вижницької міської ради про встановлення факту родинних відносин,визнання частково недійсним свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно , задоволено частково. Встановлено, що померлі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, були рідними сестрами. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23 лютого 2911 року рішення Вижницького районного суду від 31 грудня 2010 року в частині відмови, ОСОБА_1 в позовних вимогах до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним виданих кожному з них свідоцтва про право на спадщину 215/1000 часток будинку № 3 по вул. Федьковича в м. Вижниця та про визнання ОСОБА_1 права власності на частину цього будинку, в порядку спадкування за правом представлення, скасовано і ухвалено нове, яким позовні в ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним видані 11 березня 2009 року Вижницькою державною нотаріальною конторою свідоцтва ВМС № 222487 і ВМС №222788 про право на спадщину на 215/1000 часток будинку № 3 по вул. Федьковича в м. Вижниця на ім'я ОСОБА_2 в частині 0, 07175 часток будинку та на ім'я ОСОБА_3 на 215/1000 часток будинку № 3 по вул. Федьковича в м. Вижниця в ч 0,07175 часток цього будинку.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 0,1435 часток б № 3 по вул. Федьковича в м. Вижниця в порядку спадкування за представлення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 року касаційну скаргу ОСОБА_1, задоволено. Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 23 лютого 2011 року скасовано. Залишено рішення Вижницького районного суду Чернівецької області ві 31 грудня 2010 року в силі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Приписами ч. 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними.

Перерозподіл спадщини являє собою повторний розподіл спадщини між спадкоємцями, зокрема, на підставі рішення суду. Специфіка перерозподілу спадщини у площині спадкових правовідносин полягає в тому, що вона створює ефект повернення до спадкових правовідносин, які на момент перерозподілу припинені.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 23 постанови пленуму від 30. 05. 2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», коли відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину підлягають судовому розглядові.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Крім того у разі визначення кола спадкоємців після закінчення строку для прийняття спадщини або було видане свідоцтво про право на спадщину в якому майно поділене між спадкоємцями з»являються інші спадкоємці,спадщина перерозприділяється.

У разі неприйняття спадщини спадкоємцем попередньої черги останній не позбавляється права вимагати надання йому судом додаткового строку, достатнього для прийняття ним спадщини за ч. 3 ст. 1272 ЦК. Тому в разі задоволення його позову він як спадкоємець попередньої черги матиме право на перерозподіл спадщини (ст. 1280 ЦК).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

В матеріалах справи відсутня постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а наданий лист Вижницької державної нотаріальної контори за № 520/02-14 року в якому рекомендовано позивачу звернути з позовом до суду.

Отже позивач не отримав в нотаріальній конторі обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови від позову.

Таким чином суд вважає, що в даній ситуації позивач не скористався своїм правом на оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Відмову у оформленні права на спадщину позивачем суду надано не було.

Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки в позові позивачу відмовлено, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, а саме скасувати заходи забеспечення позову застосовані ухвалою суду від 03.08.2015 року , а саме, якою заборонено ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме - відчуження 215/1000 частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області, який належить останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМС №222487 від 11 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності 13 березня 2009 року.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 03.08.2015 року , а саме, якою заборонено ОСОБА_3 вчиняти певні ( дії, а саме - відчуження 215/1000 частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області, який належить останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМС №222488 від 11 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності 13 березня 2009 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1268-1272, 1296, 1297 ЦК України (в редакції 2004 року), ст.ст. 10, 60,154, 209,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перерозподіл спадщини, шляхом сплати грошової компенсації спадкового майна, відмовити.

Скасувати заходи забеспечення позову застосовані ухвалою суду від 03.08.2015 року , а саме, якою заборонено ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме - відчуження 215/1000 частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області, який належить останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМС №222487 від 11 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності 13 березня 2009 року.

Скасувати заходи забеспечення позову застосовані ухвалою суду від 03.08.2015 року , а саме, якою заборонено ОСОБА_3 вчиняти певні ( дії, а саме - відчуження 215/1000 частини будинку №3 по вул. Федьковича в м. Вижниця Чернівецької області, який належить останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМС №222488 від 11 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності 13 березня 2009 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Ю. Кириляк