Категорія 39 Головуючий у 1 інстанції Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Мальцевої Є.Є., Попової С.А.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на грошові кошти;

за позовом - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання права власності;

за зустрічним позовом ОСОБА_5, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадщину та поділ майна за апеляційними скаргами ОСОБА_5, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на грошові кошти. Згодом позивачка уточнила свої вимоги та просила встановити факт, що в заповідальному розпорядженні при оформленні 22 березня 2013 року в ПАТ «Акцент-Банк» вкладу «Стандарт,12 мес.» дружиною ОСОБА_7 є вона - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати її спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_7; визнати право на спадщину після смерті ОСОБА_7 разом з ОСОБА_3, як спадкоємицею тієї черги, яка має право на спадщину; визнати право власності на 1/2 частку грошових коштів з усіма процентами та компенсаціями, розміщеними в ПАТ «Банк Русский Стандарт», що зберігаються на депозитному рахунку НОМЕР_2.

ОСОБА_5, яка дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, подала зустрічний позов, відповідно до якого просила визнати право ОСОБА_3 на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; 1/2 частину автомобіля Fiat, 1995 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1; земельної ділянки площею 0,0641 га, розташованої у СТ «Луч» Першотравневого району Донецької області; 1/2 частки гаражу НОМЕР_3 в кооперативі «Олімпійський-25»; 1/3 частку гаражу НОМЕР_4 в кооперативі «Автостоп» та 1/2 частку грошових коштів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними виплатами, розміщених на ім'я ОСОБА_7 у ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский Стандарт». Просила також припинити право ОСОБА_3 на спільну часткову власність у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, визнавши право власності на вказану частку нерухомого майна за ОСОБА_4 Одночасно, припинивши право ОСОБА_4 на 1/2 частину автомобіля Fiat, 1995 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1;

1/2 частки гаражу НОМЕР_3 в кооперативі «Олімпійський-25»; 1/3 частку гаражу НОМЕР_4 в кооперативі «Автостоп» та 1/2 частку грошових коштів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними виплатами, розміщенними на ім'я ОСОБА_7 у ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский Стандарт» та визнати право власності за ОСОБА_3 на це майно.

ОСОБА_4, як колишня дружина померлого ОСОБА_7, звернулась до суду з самосійними вимогами та просила визнати за собою право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1; автомобіля Fiat, 1995 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1; земельну ділянку площею 0,0641 га, розташовану у СТ «Луч» Першотравневого району Донецької області; гаражу НОМЕР_3 в кооперативі «Олімпійський-25» та грошових коштів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними виплатами, розміщеними на ім'я ОСОБА_7 у ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский Стандарт».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 жовтня 2014 року та додатковим рішенням від 18 грудня 2014 року, вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 11 листопада 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3. Встановлено, що у заповідальному розпорядженні в заяві № SAMAB-2813 на оформлення внеску «Стандарт, 12 міс.» від 22 березня 2013 року та договорі № №SAMAB-2813 на оформлення внеску «Стандарт, 12 міс.» від 22 березня 2013 року, як «дружина ОСОБА_2» є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_7 грошові кошти з усіма процентами та компенсаціями розмішені в ПАТ «Банк Русский Стандарт» на рахунку НОМЕР_2, відкритого 27 березня 2013 року на ім'я ОСОБА_7 Визнано право власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частку грошових коштів - 25 000 гривень відповідних коштів, з усіма процентами та компенсаціями, розміщених в ПАТ «Банк Русский Стандарт» на рахунку НОМЕР_2, відкритого 27 березня 2013 року на ім'я ОСОБА_7

Інші позовні вимоги ОСОБА_2, а також зустрічний позов ОСОБА_5 та самостійні позовні вимоги третьої особи ОСОБА_4 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, та винести нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити в повному об'ємі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що у позивачки виникло право на зміну черговості у спадкуванні та отримання спадщини після смерті ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, в частині задоволення позову ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на грошові кошти та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у позові, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального прав.

На підставі ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, її представника ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які про час і місце розгляду справи повідомлені, заяви про відкладення розгляду справи не подали.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_5 - ОСОБА_9 підтримала скаргу відповідачки та заперечувала проти доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що з 2 грудня 1970 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 11 листопада 2011 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, розірвано.

З 11 листопада 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер і після його смерті відкрилася спадщина на майно і, в тому числі, грошові внески в ПАТ «Банк Русский Стандарт».

ОСОБА_3, інтереси якої представляє ОСОБА_5, є онукою ОСОБА_7

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, встановлюючи факт її проживання однією сім'ю з ОСОБА_7 з 11 листопада 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 та виникнення права на спадкування грошових внесків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка представила достатньо доказів того, що протягом вказаного часу між нею та спадкодавцем існували відносини, які притаманні подружжю і їх життя було пов'язано спільним побутом, веденням господарства та єдиного бюджету родини.

Висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення главою 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах та для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, зі справи вбачається, що згідно до Акту від 09 січня 2014 року, складеному ЖКП «Жилкомплекс» житлово-експлуатаційною дільницею № 2 ОСОБА_2 з 2000 року по 2013 рік мешкала з ОСОБА_7 однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 до самої смерті останнього, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_2 залишилась проживати у вказаній квартирі без реєстрації, де по теперішній час зберігаються її особисті речі.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО від 11 жовтня 2013 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, про що у Книзі реєстрації смертей Жовтневого відділу РАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області зроблено відповідний запис № 1814.

У заповідальному розпорядженні ОСОБА_7, яке міститься у заяві №SAMAB-2813 на оформлення внеску «Стандарт, 12 міс.» від 22 березня 2013 року та договорі №SAMAB-2813 на оформлення внеску «Стандарт, 12 міс.» від 22 березня 2013 року, укладеним між спадкодавцем та ПАТ «Акцент-Банк», вказано, що у разі смерті ОСОБА_7 внеском та нарахованими за ним відсотками у 100% обсязі розпоряджається дружина ОСОБА_2

Згідно матеріалів спадкової справи №50-2013 відкритої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_12, після смерті ОСОБА_7 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_2, онука померлого ОСОБА_3 та колишня дружина ОСОБА_4 На внесок який зберігається на рахунку НОМЕР_5 у відділені «ЦОК№168 у м. Маріуполі» ПАТ «А-Банк» зроблено заповідальне розпорядження на ім'я ОСОБА_2 - дружини.

З рішення Жовтневого суду м.Маріуполя від 31 жовтня 2011 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розірвано. При цьому, виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 сімейні відносини зі спадкодавцем вона припинила в 2000 році.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили факт тривалих відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 притаманних подружжю.

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - встановлення факту її проживання однією сім*єю з ОСОБА_7 з 11 листопада 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3, а також того, що в заповідальному розпорядженні спадкодавця саме позивачка зазначена його дружиною і, з урахуванням цього, визнав за позивачкою право на 1/2 частку грошових коштів, які знаходяться на рахунку в ПАТ «Банк Русский Стандарт» та були внесені в період спільного проживання.

Рішення суду першої інстанції узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те, що рішення підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_2 у позові, оскільки воно не ґрунтується на фактичних обставинах справи - ОСОБА_7 ніколи не вважав ОСОБА_2 своєю дружиною та не мав наміру з нею одружитися; пояснення свідків у судовому засіданні не дають підтвердження того, що позивачка та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю; грошові кошти, які були витрачені на поховання ОСОБА_7, були зняті не з банківських карток на ім'я ОСОБА_2 і відповідно не належали їй.

Ці доводи апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки вони спростовуються вище наведеними доказами, які відображають дійсні обставини між позивачкою та спадкодавцем.

Доводи скарги про те, що при оформленні заяви ОСОБА_7 № SAMAB-2813 на оформлення внеску «Стандарт, 12 міс.» від 22 березня 2013 року працівниками банку помилково була вказана ОСОБА_2, як дружина, є неспроможними, оскільки факт підпису розпорядження спадкодавцем ОСОБА_5 не оспорює.

Посилання у скарзі на те, що представник позивачки ОСОБА_6 не зміг пояснити, в якому розмірі отримувала заробітну плату ОСОБА_2 та пенсію ОСОБА_7 у період 2011-2013 років та не зміг вказати походження грошових коштів, які були розміщенні ОСОБА_7 на банківських рахунках, не змінюють правових висновків суду про наявність між позивачкою і ОСОБА_7 сімейних відносин з 11 листопада 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З рішення вбачається, що судом першої інстанції повністю досліджені надані сторонами докази та зроблено висновки, про наявність у ОСОБА_2 підстав для частково задоволення її позовних вимог.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_5 є необґрунтованою і підлягає відхиленню, а рішення суду, в цій частині залишенню без змін.

Відмовляючи ОСОБА_2 у позові про визнання її спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості у спадкуванні, суд першої інстанції зазначив, що право на визнання спадкоємцем четвертої черги, згідно із положеннями ст.1264 ЦК України, можливо тільки у разі, якщо особа проживає із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки факт проживання позивачки із ОСОБА_7 однією сім'єю доведений тільки в період з 11 листопада 2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 і складає менше п'яти років, то позовні вимоги, в цій частині, є безпідставними.

Висновки суду підтверджуються, як письмовими доказами, долученими до справи та безпосередньо дослідженими судом, так і поясненнями свідків, яким, у відповідності з вимогами ст.212 ЦПК України, дана відповідна оцінка.

Колегія вважає, що в рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи за цими позовними вимогами ОСОБА_2 , висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що за наслідками судового розгляду не встановлено обов'язкових умов для задоволення позову про зміну черговості у спадкуванні на підставі ч.2 ст.1259 ЦК України, яка передбачає, що таке рішення може бути ухвалене за наявності доведеності фактів опікування спадкодавця протягом тривалого часу, його матеріального забезпечення, надання допомоги у зв'язку із безпорадним станом.

Таких обставин при розгляді справи не встановлено.

Обґрунтування наведені судом в рішенні відповідають і роз'ясненням, викладеним в п.21 постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому вказано, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 не спростовують висновків суду першої інстанції, є формальними, не впливають на правильність вказаного судового рішення, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, і, в основному, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду представником позивачки апеляційному суду не надано, а тому, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підлягає відхиленню.

Отже, колегія дійшла висновку, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М.Кочегарова

Судді: Є.Є.Мальцева

С.А.Попова