УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, -

у с т а н о в и л а:

18.06.2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Ухвалою суду від 19.06.2015 року відкрито провадження у справі.

У резолютивні йчастині позовної заяви також міститься клопотання позивача про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу ? частину квартири АДРЕСА_1. Вимоги клопотання мотивовано тим, що позивач володіє інформацією про намагання відповідача відчужити належну йому частину квартири з метою уникнення виплати позивачу позичених коштів, що призведе до утруднення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 ст. 151 ЦПК України).

Вивчивши заяву про забезпечення позову вважаю, що вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, якщо заявник просить застосувати такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, то в заяві необхідно вказувати конкретне найменування майна, його місцезнаходження, зазначати належні докази того, що це майно належить боржнику.

При цьому, як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, будь-які належні докази того, що вказана у заяві частина квартири дійсно належить відповідачу відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає у тому щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 586165,00 грн. При цьому, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просить накласти арешт на ? частину трикімнатної квартири, що, на думку суду, не є співмірним із заявленими позивачем грошовими вимогами до відповідача, а доказів такої співмірності позивачем не надано.

Враховуючи все вище наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 360-7 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя -