У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Галина Іванівна, комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, анулювання свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він 12 квітня 2011 року, приїхавши на похорон батька, звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, де йому нотаріус повідомила, що будинок, у якому він виріс та проживав, подарований відповідачу по справі на підставі договору дарування від 29 серпня 2005 року.

Позивач зазначав, що будинок у власність (користування) відповідачу не передано, хоча вона у спірному будинку і зареєструвалася, проте жодного дня там не проживала, та в 2009 році знялася з реєстрації, договорів про надання послуг з газопостачання не переукладала, не зверталася із заявою щодо приватизації земельної ділянки на якій розташований будинок, тобто подальша поведінка сторін договору свідчить про те, що жодного договору дарування не відбулося, власник надалі проживав, користувався будинком, обробляв земельну ділянку, квитанції про оплату за комунальні платежі приходили на його ім'я та він їх оплачував.

Крім того, позивач зазначав, що при укладенні оспорюваного правочину було порушено п. 2.1 Інструкції про порядок видачі довідок-характеристик на об'єкти нерухомого майна, затвердженої Наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 35 від 30 квітня 1996 року, що була чинна на момент укладання спірного договору дарування. Недотримання зазначених нормативних актів свідчить про недійсність правочину.

Також позивач вказував на те, що підпис дарувальника у договорі дарування не належить його батькові, оскільки у спірному договорі лише записано прізвище, ім'я та по батькові дарувальника. Крім того, ОСОБА_5 згідно медичної документації з 10 по 26 серпня 2005 року перебував на стаціонарному лікуванні. Нотаріус не перевірила справжність підпису дарувальника, що також є порушенням п. 15 Інструкції та ст. ст. 7, 43, 55 Закону України «Про нотаріат».

З урахуванням наведеного просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 29 серпня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Сироїд Г.І., анулювати свідоцтво про реєстрацію права власності на будинок по вул. Надрічній, 25 у с. Острів Сокальського району Львівської області, визнати за позивачем право власності на житловий будинок по вул. Надрічній, 25 в с. Острів Сокальського району Львівської області в порядку спадкування.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 18 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що спірний договір дарування укладено з порушенням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Судами роз'яснювалося позивачу його право на заявлення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення належності підпису дарувальника у вказаному договорі батьку позивача, однак такого клопотання заявлено не було.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова