Справа №295/6972/14-ц
25.08.2015 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.,
при секретарі Говорадло А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра, Товариства з обмеженою відповідальністю Полісьбуд про визнання договору поруки припиненим, -
Позивач звернулась в суд із указаним позовом, в якому зазначила, що 12.11.2007 року між ВАТ КБ Надра (правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк Надра) та ТОВ Полісьбуд укладено кредитний договір про надання кредитної лінії в розмірі 2 500 000,00 грн. Умовами договору визначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом на рівні 18,9 % річних. На забезпечення виконання кредитного договору між сторонами по справі був укладений договір поруки, за умовами якого позивач ОСОБА_1 зобовязалась відповідати за належне виконання позичальником зобовязань перед банком. Згідно змісту позову, 01.07.2008 року між ВАТ КБ Надра та ТОВ Полісьбуд було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої відсоткову ставку за користування кредитною лінією збільшено до 19,9 % річних. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України та відсутність згоди позивача як поручителя на збільшення розміру її відповідальності, позивач просить визнати припиненим з 01.07.2008 року договір поруки від 12.11.2007 року, укладений між сторонами по справі.
В судове засідання позивач не зявилась, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представники відповідачів в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. В матеріалах справи містяться заперечення представника ПАТ Комерційний банк Надра на позов, а також заява про застосування строків позовної давності.
Враховуючи не заперечення позивача, керуючись ст.224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.11.2007 року між ВАТ КБ Надра та ТОВ Полісьбуд укладено кредитний договір про надання кредитної лінії з вільним режимом кредитування №12/11/2007-980-Л/21, відповідно до умов якого ТОВ Полісьбуд як позичальник отримало кредитні кошти в межах відкритої кредитної лінії в сумі 2 500 000,00 грн., із терміном користування кредитної лінією з 12.11.2007 по 11.11.2008 року. Пунктом 1.1.3 договору сторони визначили відсоткову ставку за користування кредитною лінією у 18,9 % річних.
В той же день, 12.11.2007 між ВАТ КБ Надра, ОСОБА_1 та ТОВ Полісьбуд укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 як поручитель, зобовязалась відповідати перед банком за виконання позичальником зобовязань, що витікають із кредитного договору про надання кредитної лінії з вільним режимом кредитування №12/11/2007-980-Л/21 від 12.11.2007.
Судом також встановлено, що відповідно до укладеної 01.07.2008 року між ВАТ КБ Надра та ТОВ Полісьбуд додаткової угоди до договору №12/11/2007-980-Л/21 від 12.11.2007 року, сторони погодили збільшити розмір відсоткової ставки за користування кредитом до 19,9 % річних.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння зміна умов договору не допускається.
Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що передбачено ч.1 ст.559 ЦК України.
У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам розяснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.
Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Зазначений правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2012 р. у справі № 6-73цс12, а згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Оскільки із збільшенням відсоткової ставки за користування кредитом збільшився обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_1, з якою такі зміни умов кредитного договору не узгоджувалися, а договір поруки не передбачає можливість зміни розміру процентної ставки за основним зобов'язанням без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, - суд вважає позовні вимоги щодо припинення поруки обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
За положеннями ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст.ст. 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року (справа № 6-20цс11).
За вказаних обставин, суд вважає за можливе захистити право позивача як поручителя за кредитним договором №12/11/2007-980-Л/21 від 12.11.2007 та з урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 559 ЦК України визнати поруку ОСОБА_1 припиненою.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 15, 16, 256, 257, 261, 267, 525, 559 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати поруку ОСОБА_1, що виникла відповідно до договору поруки від 12.11.2007 року, припиненою з 01.07.2008.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Д.В. Кузнєцов