Справа № 204/1620/15-ц
Провадження № 4-с/204/18/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», зацікавлена особа ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» звернулось до суду із скаргою, в якій просили суд визнати постанову державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 від 08.12.2014 року № 45736686 неправомірною та скасувати, а також зобовязати державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ усунути порушення та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом від 19.09.2012 року № 2-419/2185/2012 про стягнення з ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: пр. Калініна, 40/21 у м. Дніпропетровську на користь ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» збитків у розмірі 7 823 грн. 36 коп.та судових витрат у розмірі 214 грн. 60 коп. В обґрунтування скарги скаржник вказав, що 08.12.2014 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 45736686. Підставою для винесення державним виконавцем вказаної постанови послугувало те, що на його думку наданий заявником судовий наказ начебто не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відсутні реєстраційний номер облікової картки платника податків та дата народження боржника. Проте, як вбачається із судового наказу, він відповідає вимогам законодавства та відомості зазначені в ньому є достатніми для відкриття виконавчого провадження та здійснення початкових заходів примусового виконання судового рішення. Дану постанову скаржник отримав 04.03.2015 року, а тому вважаючи дії ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 неправомірними, має право звернутися до суду з даною скаргою.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, але від його представника надійшла заява, у якій він вимоги підтримав, просив задовольнити скаргу в повному обсязі, та проводити розгляд за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи, що скаржник про оскаржувану постанову дізнався лише 04 березня 2015 року, суд вважає, що строк на оскарження постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не пропущений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У судовому засіданні встановлено, що 08 грудня 2014 року державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого листа № 2-419/2185/2012 виданого 17 грудня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» в рахунок відшкодування збитків суми у розмірі 7 823 грн. 36 коп. та судових витрат по справі у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 8 037 грн. 96 коп. Дану постанову скаржник отримав 04 березня 2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі ОСОБА_1 ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції. У даній постанові державний виконавець вказує на те, що у вищезазначеному виконавчому документі відсутній ідентифікаційний номер боржника, що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд прийшов до висновку, що постанова державного виконавця Кравченко Є.С. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08 грудня 2014 року винесена неправомірно з наступних підстав.

Так, дійсно згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Однак, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження державний виконавець не врахував, що стягувач обмежений у праві самостійно отримати конфіденційну інформацію відносно боржника. При видачі виконавчого листа № 2-419/2185/2012 суду не були відомі дані про ідентифікаційний номер боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України та ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, у разі незазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у судовому наказі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до державного органу податкової служби із відповідним запитом про витребування довідки про ідентифікаційний номер боржника. Висновок державного виконавця, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 травня 2014 року у справі за скаргою комунального підприємства «Житомирське трамвайно-тролейбусне управління» Житомирської міської ради на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-419/2185/2012 виданого 17.12.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» в рахунок відшкодування збитків суми у розмірі 7 823 грн. 36 коп. та судових витрат по справі у розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 8 037 грн. 96 коп. є незаконними, а отже вказана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Тому, з ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 383, 385, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», зацікавлена особа ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Кравченка Є.С. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08 грудня 2014 року неправомірними.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08 грудня 2014 року ВП № 45736686 та зобовязати ОСОБА_1 відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-419/2185/2012 виданого 17 грудня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. О. Дубіжанська