справа №482/1594/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2015 року

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Гажі О.П.

секретаря судового засідання Шведової Я.О.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ім. Т.Г.Шевченка - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 ім. Т.Г.Шевченка про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

31.08.2015 року позивач звернулася в суд з вищевказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона являється спадкоємицею своєї померлої матері ОСОБА_6, яка за свого життя у лютому місяці 2005 року уклала із СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка договір оренди земельної ділянки, площею 6,5 га, яка належала їй на правах власності. Цей договір було укладено сторонами на строк 10 років.

Зазначила, що вона як спадкоємиця і власниця цієї земельної ділянки, у відповідності до п.40 договору оренди землі, звернулася до голови правління СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка з вимогою розірвання укладеного її покійною матірю договору оренди земельної ділянки, поскільки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, відповідно до цього пункту договору може бути підставою як для зміни так і для розірвання цього договору, але керівник товариства проігнорував її вимоги та не повернув їй земельну ділянку, разом з тим наполягав на укладені нового договору на тих же попередніх умовах.

Посилаючись на вимоги п.40 вищевказаного договору оренди, на ст.32 Закону України «Про оренду землі», позивач у первинних та уточнених позовних вимогах просила суд визнати незаконними дії правління ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка по неповерненню їй земельної ділянки розміром 6,5 га, що належить їй на правах власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГШ №592651, що перебувала в оренді у відповідача та просила суд зобовязати відповідача повернути їй цю належну їй на правах власності земельну ділянку згідно з актом приймання передачі.

В судовому засіданні представники позивача, посилаючись на викладені в позові обставини і та зазначені правові підстави, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених позовних вимог, просив суд в задоволені позову відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень на позов, представник відповідача послався на недоведеність позивачем незаконності дій правління ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка, на чинність укладеного договору оренди земельної ділянки, строк дії якого закінчується 27.01.2016 року та на фактичну неможливість задоволення заявлених позовних вимог про повернення землі позивачу без попереднього розірвання цього договору оренди землі та через відсутність будь-яких вимог у позивача про розірвання цього договору оренди землі.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_5, як безпідставний та недоведений, - задоволенню не підлягає.

Цей висновок ґрунтується на наступному:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2005 року, між ОСОБА_6 і СЗАТ ім. Шевченка, правонаступником якого являється відповідач ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка, був укладений договір оренди землі, а саме земельної ділянки площею 6,5 га ріллі, яка належала на правах власності ОСОБА_6 і знаходиться на території Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Цей договір оренди землі було укладено між сторонами на строк 10 років з виплатою орендної плати один раз на рік в розмірі 530 гривень.

Договір оренди земельної ділянки пройшов державну реєстрацію 27 січня 2006 року у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що свідчить відмітка на ньому державного реєстратора Новоодеського реєстраційного округу Миколаївської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 27.01.2006 року за №79.

Строк дії цього договору, на момент судового розгляду справи, не закінчився.

01.07.2005 року ОСОБА_6 померла.

Позивачка ОСОБА_5, після смерті матері, успадкувала земельну ділянку, яка належала померлій, площею 6,5 га, яка орендується ОСОБА_3 ім.Т.Г. ОСОБА_7.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, позивач 25.09.2007 року, зверталася з письмовою заявою до керівництва ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка з вимогою дострокового розірвання цього договору оренди земельної ділянки, а також зверталася до керівництва Миколаївської обласної державної земельної інспекції, до Головного управління держкомзему Миколаївської області за сприянням у вирішенні цього питання, але відповідачем позивачу було відмовлено у задоволені її вимог.

З письмової відповіді голови правління СЗАТ ім. Т.Г. Шевченка за №124 від 09.02.2011 року, вбачається, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, що господарство належним чином виконує свої зобовязання по цьому договору і заперечує проти дострокового розірвання цього договору оренди земельної ділянки.

Також, з цієї письмової відповіді керівництва сільськогосподарського товариства вбачається, що ОСОБА_5, як спадкоємиця померлої ОСОБА_6, відмовилася від пропозиції керівництва товариства про перезаключення з нею договору оренди землі.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Позивачка, як спадкоємиця померлої матері орендодавця ОСОБА_6, успадкувала не тільки земельну ділянку, яка належала за життя ОСОБА_6 на правах власності, а також успадкувала і існуючі зобовязання по цьому договору оренди землі.

Пунктом 40 вищевказаного договору оренди землі визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Статтями 31-32 Закону України «Про оренду землі», п.п.36-40 цього договору оренди землі від 01.02.2005 року, чітко визначені і передбачені підстави припинення договору оренди землі.

Дострокове розірвання договору оренди землі може бути застосоване лише за взаємною згодою сторін, а за відсутності такої згоди або на вимогу однієї сторони і тільки на підставі рішення суду у випадку невиконання іншою стороною своїх обовязків по договору.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку чинним законодавством не допускається.

Дослідженні в судовому засіданні обставини свідчать і доводять, що підстав, передбачених п.37 для припинення між сторонами існуючого договору оренди землі не має і в судовому засіданні їх не встановлено.

Договір оренди землі, відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі», набирає чинності після його державної реєстрації.

Строк дії цього договору не закінчився, а позивач у своєму позові не посилається на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань по цьому договору.

Суд зазначає, що договори, згідно ст.629 ЦК України, повинні виконуватись і являються обовязковими для виконання сторонами.

Про безпідставність позовних вимог позивача свідчить досліджений в судовому засіданні факт чинності на момент постановлення судового рішення договору оренди земельної ділянки площею 6,5 га ріллі, укладеного між ОСОБА_6 і СЗАТ ім.. ОСОБА_7, строк дії якого закінчується лише з 27 січня 2016 року.

Позивач в обґрунтування своїх вимог не посилається на порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, що могло б стати підставою для його розірвання.

Суд у відповідності до ст.11 ЦПК України, розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог.

Представником позивача не надано суду ніяких доказів того, що відповідач дійсно вчинив незаконні дії по неповерненню позивачу земельної ділянки, порушує умови цього договору, або не виконує по ньому зобовязання, що могло бути безумовною підставою для розірвання цього договору при наявності заявлених позовних вимог.

Крім всього, позивач навіть не заявляє позовну вимогу про дострокове розірвання цього договору, а просить лише визнати незаконними дії правління ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка по неповерненню їй земельної ділянки розміром 6,5 га, що належить їй на правах власності та просила суд зобовязати відповідача повернути цю належну їй на правах власності земельну ділянку згідно з актом приймання передачі.

Суд зазначає, що при існуванні чинного договору оренди землі, строк дії якого ще не закінчився, без розірвання цього договору чи без визнання його недійсним, не можливо повернути власнику його земельну ділянку.

Тому, дії керівництва ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка щодо відмови повернути позивачу успадковану нею і належну їй на правах власності земельну ділянку, що перебуває в оренді цього товариства по чинному договору, без розірвання цього договору, не можна вважати незаконними, так як така відмова у поверненні земельної ділянки, відповідає вимогам чинного законодавства.

Стороною позивача в судовому засіданні не доведено ніякими доказами незаконності дій правління ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка по неповерненню позивачу її земельної ділянки розміром 6,5 га, що перебуває в оренді цього товариства.

Суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, в звязку з чим, позивачем було заявлено безпідставний позов, який не було доведено в судовому засіданні.

Поскільки позивачем, як те вимагається статтями.10,60 ЦПК України, не доведено в суді незаконності дій відповідача, а представником відповідача спростовано доводи позивача з посиланням на фактичні обставини справи, то суд ці спростування позовних вимог також кладе в основу свого рішення про відмову позивачу в задоволені його позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, враховуючи факт повної відмови позивачу в задоволені позову, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого нею судового збору, їй не компенсуються.

Керуючись ст.ст.10,11,60,179, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю ОСОБА_5 в задоволені її позову до ОСОБА_3 ім. Т.Г. Шевченка про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а учасниками процесу, які не були присутні при його проголошенні в десятиденний строк з моменту одержання копії рішення суду.

Головуючий: