Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/989/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді - Дєткова О.Я.,

при секретарі Кулініч К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Одеській області і Березівської міжрайонної державної фінансової інспекції Одеської області про захист особистих немайнових прав, честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що з 1 квітня 2005 року по 6 травня 2008 року він працював головою Березівської районної державної адміністрації Одеської області. З 10 січня по 28 лютого 2008 року контрольно-ревізійним відділом, правонаступником якого на даний час є Березівська міжрайонна державна фінансова інспекція, здійснювалась перевірка фінансово-господарської діяльності Березівської РДА за період з 2006-2007 роки. 26 березня 2008 року на сесії районної ради начальник КРВ Слабенко А.О. доповіла депутатам районної ради про те, що із виділених 1243300 грн. на ліквідацію наслідків стихійного лиха у 2007 році з вини керівництва Березівської РДА понад 435000 грн. були використані не за призначенням. На цій же сесії йому висловлено недовіру, що послужило підставою для припинення його повноважень. Крім цього, Березівський КРВ допустив поширення результатів проведеної ревізії у газеті «Час пик», яким звинуватив його у розкраданні півмільйона грошей, зловживанні службовим становищем та корупції. 23 квітня 2008 року на підставі матеріалів ревізії прокурором Одеської області відносно нього та інших було порушено кримінальну справу за ч.2 ст.364 і ч.2 ст.266 КК України та 25 травня 2008 року Приморським районним судом м.Одеса йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згідно постанови Одеського окружного суду від 8 липня 2008 року, залишеної ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року без змін, дії Березівського КРВ щодо проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Березівської РДА за 2006-2007 роки визнані незаконними. У зв'язку з цим, просить визнати недостовірними відомості за результатами проведеної Березівським КРВ ревізії фінансово-господарської діяльності Березівської РДА за період з 2006-2007 роки, зобов'язати спростувати зазначені недостовірні відомості у такий же спосіб, у який вони були поширені, тобто на найближчій сесії Березівської районної ради після набрання судовим рішенням законної сили та стягнути з Державної фінансової інспекції в Одеській області на його користь моральну шкоду у розмірі 435000 грн. Проте, неодноразове змінюючи вимоги позову, просить, крім вищевказаних вимог щодо спростування недостовірних відомостей, стягнути з Державної фінансової інспекції в Одеській області на користь АТО 400000 грн. та на його користь - 8000 грн., але згодом остаточно просить стягнути з останньої лише на його користь 408240 грн.

Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідачі у судове засідання не з'явилися, однак своїм письмовим запереченням Державна фінансова інспекція в Одеській області з вимогами позовної заяви повністю не погодилась, мотивуючи тим, що в її діях відсутня протиправність та вина у заподіянні моральної шкоди позивачеві, це по-перше, а по-друге, позов пред'явлений ОСОБА_1 з порушенням строку позовної давності, на застосуванні якого вона наполягає

Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що згідно акту №490-30/5 від 3 березня 2008 року КРВ в Березівському районі була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Березівської районної державної адміністрації за 2006-2007 роки, за результатами якої виявлені фінансові порушення, що призвели до втрати фінансових та матеріальних ресурсів (т.2 - а.с.166).

26 березня 2008 року Березівська районна рада за поданням тридцяти депутатів районної ради та на підставі отриманої офіційної інформації КРУ в Березівському районі та Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області висловила позивачу недовіру за допущені ним порушення порядку використання бюджетних коштів за цільовим призначенням, закупівель товарів, робіт та послуг за бюджетні кошти та наявність порушень у земельних правовідносинах (т.2-а.с.28-30).

З доповіді-листа начальника КРВ у Березівському районі слідує, що в ході проведення ревізії відповідно до розпорядження голови районної ради від 8 січня 2008 року було встановлено порушення з боку керівництва райдержадміністрації вимог Бюджетного кодексу України та Порядку використання коштів в частині їх цільового призначення на загальну суму 435000 грн. (т.2-а.с.31-36).

Про результати ревізії та вимоги щодо усунення порушень начальником КРВ було направлено на адресу райдержадміністрації лист-вимогу від 28 березня 2008 року, в якому йдеться про проведену ревізію Березівської районної державної адміністрації за 2006-2007 роки та й притягнення винних осіб до відповідальності (т.1 - а.с.58).

20 травня 2008 року прокурором Одеської області відносно позивача було порушено кримінальну справу за ч.2 ст.364 та ч.2 ст.366 КК України (т.2 - а.с.43).

23 травня 2008 року відносно позивача було обрано Приморським районним судом м.Одеса запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т.1 - а.с.239).

За постановою Приморського районного суду м.Одеса від 17 грудня 2013 року, залишеної без змін апеляційним судом Одеської області 13 березня 2014 року, провадження по вищевказаній кримінальній справі закрито на підставі п.11 ч.1 ст.6 КПК України 1960 року у зв'язку з тим, що по тому ж факту є нескасована постанова прокурора про відмову в порушенні справи (т.1 - а.с.28,29, т.2 - а.с.25).

Зі змісту вказаної постанови суду виходить, що кримінальна справа відносно позивача була закрита провадженням з нереабілітуючих його підстав.

Постановою Одеського адміністративного суду від 8 липня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року, дії КРВ у Березівському районі Одеської області по проведенню ревізії фінансово-господарської діяльності Березівської РДА за період з 2006-2007 роки, які виразилися у внесенні змін до плану ревізії, неповідомленні останньої про внесення цих змін у робочий план ревізії та направленні листа-вимоги №490-14/266 від 28 березня 2008 року, визнані незаконними (т.1- а.с.18).

Заперечуючи проти позову, Державна фінансова інспекція в Одеській області звернула увагу на те, що на черговій сесії Березівської районної ради на виконання розпорядження від 8 січня 2008 року було розглянуто питання про результати роботи постійної комісії районної ради щодо правильності використання коштів, направлених на ліквідацію наслідків стихійного лиха. Начальником КРВ Слабенко А.О. було проінформовано депутатів стосовно результатів роботи, при цьому, результати ревізії фінансово-господарської діяльності райдержадміністрації не обговорювалися (т.1 - а.с.51).

Як убачається з ксерокопії газети «Час пик» №13(363) за 2008 рік, сесія Березівської районної ради виразила голові районної держадміністрації недовіру. Крім того, в даному засобі масової інформації також зазначено, що перевірка контрольно-ревізійним відділом діяльності ОСОБА_1 показала, що з легкої руки ОСОБА_1 в невідомих кишенях виявилося близько півмільйона гривень (т.2-а.с.48).

Відповідно до ст.10 Конвенції, ратифікованої Україною, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, які стосуються також і преси, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

У рішенні від 7 грудня 1976 року у справі Хендісайд проти Сполученого Королівства Європейський Суд з прав людини зазначив і знову нагадав у п.41 свого рішення від 8 липня 1986 року у справі Лінгенса (Lingens case, 12/1984/84/131), що свобода вираження поглядів, гарантована ч.1 ст.10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання ч.2 ст.10 Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Враховуючи наведений припис міжнародного прецедентного права, суд вважає, що висловлене у приєднаних до позову доповіді-листа начальника КРВ у Березівському районі, акту ревізії та періодичних виданнях не містить в собі елементів образ, обурень або обвинувачень позивача, які, як він вказує, принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, у суду не виникає сумнівів, що в діях відповідачів відсутній склад правопорушення, про наявність якого наполягає позивач.

Разом з тим, судом не встановлено, що відповідачі мали намір завдати шкоди особистим немайновим правам позивача

Оскільки для покладання відповідальності за національним законодавством на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність моральної шкоди, протиправності його дій чи бездіяльності, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою та вини в спричиненні моральної шкоди, тому, виходячи з наведеної конструкції цивільно-правової відповідальності й сукупності доказів, суд вважає, що в діях відповідачів відсутні елементи протиправності їх поведінки та вина.

Статтями 256, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

Враховуючи положення зазначеної норми цивільного законодавства, позовні вимоги, пред'явлені ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з Державної фінансової інспекції в Одеській області після спливу строку позовної давності та на застосуванні якого наполягає задоволені бути не можуть.

Слід також зазначити, що положення ст.268 ЦК України про непоширення позовної давності щодо захисту особистих немайнових прав, на які посилається позивач, застосовуються лише до вимог про захист особистих немайнових прав суб'єктів авторського права, суб'єктів прав на інші об'єкти інтелектуальної власності, які не обмежені у часі та належать фізичній особі від його народження або по закону, яка володіє ними довічно.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України та ст.ст.258, 1167 ЦК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Одеській області і Березівської міжрайонної державної фінансової інспекції Одеської області про

захист особистих немайнових прав, честі, гідності та ділової репутації відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: