Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9697/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 59 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

Суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Кучерявому О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця та зобов"язання вчинення певних дій

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною скаргою. Уточнивши свої вимоги, просила поновити строки звернення до суду зі скаргою та визнати дії (бездіяльність) державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції щодо виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2008 року №2-2562/08 неправомірними та зобов»язати Корольовський відділ ДВС завершити виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення суду і повернути стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист, виданий Корольовським районним судом м. Житомира в справі №2-2562/08 від 21.10.2008 року - як фактично виконаний.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2015 року поновлено строк звернення до суду. Скаргу задоволено частково. Визнано бездіяльність державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції щодо виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2008 року за №2-2562/08 неправомірною. Зобов»язано Корольовський відділ ДВС Житомирського міського управління юстиції вжити невідкладних заходів щодо виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2008 року за №2-2562/08 шляхом внесення в порядку ст.373 ЦПК України заяви щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду. Решту вимог скарги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду частково скасувати та постановити нову, якою скаргу повністю задовольнити. Посилається на те, що вона в повному обсязі виконала рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2008 року за №2-2562/08, однак державний виконавець завершувати виконавче провадження не бажає, виконавчий документ з відміткою про його виконання до суду не направляє. Зазначає, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 відмовилась провести авансування витрат на проведення виконавчих дій за вказаним виконавчим провадження, у зв»язу з чим державний виконавець повинен був завершити виконавче провадження та повернути виконавчий лист стягувачу. Крім того зазначає, що нею було надано суду лист, з якого вбачається, що відповідно до кадастрової карти України земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться поза адміністративно-територіальними межами м. Житомира, однак в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадження не завершив та не направив виконавчий лист до іншого відділу виконавчої служби. Крім того, зазначає, що згідно рішення апеляційного суду Житомирської області від 28.07.2009 року в задоволенні позову прокурора Корольовського району м. Житомира до неї про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено за безпідставністю, що також свідчить про виконання нею рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2008 року, а тому вважає, що суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, та постановив незаконну ухвалу.

Розглянувши справу в межах доводів, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2008 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування, яке набрало законної сили 01.11.2008 року та є чинним на даний час, 15.12.2008 року видано виконавчий лист №2-2562/08, яким зобов"язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування, на якій розміщений під"їзд до домоволодіння по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільної прибудови до будинку АДРЕСА_1 та тимчасової огорожі, які розміщені на цій земельній ділянці загального користування /а.с.56зв.,57зв./.

Постановою державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського міського управління юстиції від 20.02.2009 року на підставі зазначеного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку внесено до ЄДРВП за №11587726 /а.с.60/.

Матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем вживались заходи до виконання рішення суду: зобов"язано ОСОБА_1 добровільно виконати рішення суду; відносно неї двічі /14.07.2009 року та 24.11.2010 року/ виносились постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду та стягнуто їх із заробітної плати; на адресу боржника неодноразово направлялись вимоги про виконання рішення суду; направлялось подання до прокуратури, у задоволенні якого відмовлено, про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду; залучались спеціалісти управління Держкомзему у м. Житомирі для можливості встановлення меж земельних ділянок між сторонами виконавчого провадження, проте межі встановлені не були; державним виконавцем чотири рази направлялись подання до суду, який видав виконавчий документ, про роз"яснення рішення, однак у роз"ясненні рішення відмовлено за безпідставністю /а.с.58-65,70-74,77-83,86-97/.

Окрім того, державним виконавцем відповідно до п.3 ч.12 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" 04.04.2014 року та 13.11.2014 року винесено постанови про призначення експерта, суб"єкта оціночної діяльності для визначення вартості робіт по знесенню самовільної прибудови. Згідно пояснювальної записки експерта Маркушиної Т.А. вартість таких робіт складає 9 405,54грн./а.с.41/.

Згідно акта державного виконавця Корольовського відділу ДВС Житомирського МУЮ Файдового О.М. від 19.03.2015 року встановлено, що самовільна прибудова до будинку АДРЕСА_1 не знесена, до незаконної прибудови збудований паркан (огорожа) зі сторони центральної дороги. Рішення суду боржником не виконане та не виконується / а.с. 42/.

Відтак, встановлено, що державним виконавцем вживаються заходи до виконання рішення суду, проте рішення суду фактично не виконано, а тому підстав для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, як фактично виконаного, немає.

Із матеріалів справи вбачається, що незаконність дій державного виконавця щодо виконання рішення суду по знесенню боржником ОСОБА_1 самовільної прибудови та огорожі, нею /ОСОБА_1/ пов"язуються саме із відмовою державного виконавця на вчинення такої процесуальної дії як повернення стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м. Житомира в справі №2-2562/08 від 21.08.2008 року як фактично виконаного.

Проте, як свідчать матеріали виконавчого провадження /постанови, листи, акти державного виконавця/ самовільна прибудова та огорожа фактично не знесені, а тому підстав вважати, що виконавчий лист фактично виконаний немає.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України „Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа, є безпідставним.

Так, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем пропонувалось стягувачу ОСОБА_2 на протязі 10 днів здійснити авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій по знесенню самовільної прибудови та тимчасової огорожі у розмірі 100 142грн./а.с.93зв./. Проте, авансування таких витрат не було здійснено стягувачем, оскільки кошторисна документація містила розрахунки на будівництво самовільної прибудови, а не на її знесення, що не заперечувалось учасниками виконавчого провадження.

В суді апеляційної інстанції стягувач ОСОБА_2 пояснила, що вона готова внести авансовий внесок на знесення самовільної прибудови в розмірі 10 тис. грн.

Державним виконавцем вживаються заходи для залучення організації, яка має відповідний сертифікат на проведення робіт по знесенню самовільних прибудов /а.с.41/. Труднощі у встановленні такої організації не заперечив у апеляційному суді також представник ОСОБА_1 ОСОБА_5

Відтак, державним виконавцем проводяться виконавчі дії для виконання рішення суду і підстави для повернення виконавчого провадження у зв"яку з фактичним виконанням рішення суду, про що просить заявник, відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення наведених норм закону суд першої інстанції зобов»язав Корольовський відділ ДВС Житомирського міського управління юстиції вжити невідкладних заходів щодо виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.10.2008 року за №2-2562/08 шляхом внесення в порядку ст.373 ЦПК України заяви щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду, оскільки заявник таких вимог не заявляла.

Посилання в апеляційній скарзі на лист Житомирської міської ради від 15.12.2014 року про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться поза адміністративно-територільними межами м. Житомира, а тому є підстави для направлення виконавчого документа за новим місцезнаходженням майна боржника відповідно до ч.5 ст.20 Закону України „Про виконавче провадження", є безпідставними, оскільки вказаний лист не є належним документальним підтвердженням знаходження майна за іншою адресою, ніж АДРЕСА_1. В апеляційному суді представник заявника не зміг назвати нову точну юридичну адресу розташування земельної ділянки та підтвердити зміну цієї адреси належними доказами. Відтак, у державного виконавця відсутні підстави направлення виконавчого листа на виконання іншому відділу ДВС, оскільки відсутні документальні підтвердження якому саме відділу ДВС направляти виконавчий документ.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність рішення апеляційного суду Житомирської області від 28.07.2009 року яким відмовлено в задоволенні позову прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки є необґрунтованим, оскільки не стосується виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2008 року, яке ніким не скасоване, є чинним та підлягає виконанню.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів скасовує судове рішення суду першої інстанції в тому числі і в не оскаржуваній його частині щодо визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною, оскільки залишення в силі ухвали суду в цій частині буде суперечити висновкам апеляційного суду про безпідставність вимог заявника щодо зобов"язання державного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу як фактично виконаний.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заявника.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,312,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді