Справа № 442/3443/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"04" вересня 2015 р.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Дубеля Р.М.

з участю секретаря - Півала І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона, власницею квартири АДРЕСА_1, що стверджується договором дарування від 22.02.2010р. реєстраційний № 43. У вказаній квартирі окрім неї зареєстрований її чоловік - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4 та брат - ОСОБА_2. Проте, фактично за вказаною адресою проживаю вона з чоловіком та дочкою, а її брат виїхав з м. Дрогобича в 2004 році і місце перебування його невідоме. Обставини того, що ОСОБА_2 з 2004 року не проживає в АДРЕСА_1 підтверджуються актами, складеними комісією представників в складі: голови ОСОБА_5 та членів комісії - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та поясненнями сусідів. Отже, ОСОБА_2 не приймає жодної участі, пов'язаної з утриманням квартири, оплаті за комунальні послуги тощо. Разом з тим, реєстрація відповідача в квартирі АДРЕСА_2 перешкоджає їй оформити субсидії на комунальні послуги, що суттєво впливає на її фінансовий стан.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.». А згідно ст. 72 ЖК України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».

Оскільки, ОСОБА_2 фактично понад десять років не проживає в квартирі АДРЕСА_1 то згідно зазначених норм закону, він є таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У відповідності до ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.

Представник позивачки в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, керуючись п.9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

А відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.

Матеріалами справи встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_3., в якій, зокрема, є зареєстрований її брат ОСОБА_2 відповідач по справі.

Актами складеними за участі сусідів, встановлено, що проводилася перевірка на проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3, якими встановлено, що відповідач в спірному приміщенні тривалий час не проживає.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач не проживає у спірному житлі понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224, 226 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 163 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

ОСОБА_2 зняти з місця реєстрації за адресою - квартира АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Дубель Р.М.