ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року. м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментівта зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ВДВС Фастівського МРУЮ про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було прийнято рішення, яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідач ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість у розмірі 8 722, 70 грн., відповідно до якої розрахункова сума пені становить 14 290, 76 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позов уточнили та зазначили, що заборгованість утворилась по вині відповідача, який своєчасно не сплачував аліменти, тому відповідач повинен сплатити пені за прострочення сплати аліментів 41 368,10 грн.

Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з'явились, надіславши суду письмову заяву в якій відповідач просив слухання справи відкласти, з причини догляду за хворою дитиною, однак суд вказану причину неявки, визнає неповажною та такою, що затягує розгляд справи та порушує строки її розгляду. Так, ОСОБА_3 у своїй заяві вказує на те, що після чергового виконання державним виконавцем виконавчих дій по відібранню дитини, його донька ОСОБА_3 отримала моральний стрес і знову захворіла, потребує його догляду, що унеможливлює його присутність в судовому засіданні, права його представника обмежені. Вказаний факт по відібранню дитини спростувався в судовому засіданні копією акта державного виконавця від 14.05.2015 року, з якого вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_3 був відсутній.

В свою чергу ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати заборгованості за аліментам, які об»єднані в одне провадження з первісним позовом.

Таким чином, в силу ч.1 п.3 ст.207 ЦПК України, суд визнає, що позивач за зустрічним позовом повторно не з»явився до суду без поважних причин, а тому, суд залишає вказаний позов без розгляду.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року у справі №2/381/420/14 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ВДВС Фастівського МРУЮ про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено та припинено з 04.03.2014 року стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2/381/1116/13 виданого 18.12.2013 року Фастівським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з 18.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.03.2014р. до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2014 року, визнано неподаною касаційну скаргу на вищезазначені рішення суду попередніх інстанцій та повернуто матеріали представнику ОСОБА_3

року ВДВС Фастівського МРУЮ було відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах виданого Фастівським МРУЮ ОСОБА_3, станом на 10.03.2015 року має заборгованість по аліментах в розмірі 20 446, 57 грн.(а.с.42).

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.22 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується самим позивачем, дочка сторін ОСОБА_5, незважаючи на прийняте рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області, яке залишено в силі судом апеляційної інстанції до сьогодні проживає з батьком ОСОБА_3 та знаходиться на його утриманні. А тому суд не вбачає вини відповідача у простроченні сплати аліментів у вигляді неустойки (пені).

Як свідчать акти державного виконавця від 17 жовтня 2014 року, 18 листопада 2014 року, 22 січня 2014 року, «при виході державного виконавця на дільницю за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовляється спуститися з другого поверху та вийти у двір, при спілкуванні з органами служби у справах дітей та представників ВДВС з ОСОБА_5 відмовляється спілкуватися з мамою та проживати з нею» (а.с.51-53).

Відповідно до чинного законодавства стягувач аліментів повинен використовувати одержані кошти за цільовим призначенням.

Таким, чином, зважаючи на те, що за рішенням суду аліменти на користь ОСОБА_2 стягнуті на утримання дочки ОСОБА_5 2006 року народження, яка з матір»ю не проживає і на її утриманні не перебуває, а продовжує проживати та перебуває на повному утриманні батька - відповідача по справі ОСОБА_3, тому хоча й формально за інформацією ДВС існує заборгованість по сплаті аліментів, але на думку суду, фактично позивачка не надала суду жодного доказу своїх витрат за період з 2013 по 2015 рік на утримання неповнолітньої дитини і тому, підстав для нарахування пені від суми несплачених аліментів у суду не існує.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - залишити без розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Т.С.Зуй