АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-ПанченкоМ.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі Архіпова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4, на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 3.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи Адміністрація Трусовського району м.Астрахані Астраханської області Російської Федерації, Головне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державна казенна установа Астраханської області «Центр соціальної підтримки населення Трусовського району м.Астрахань» про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року позивачка ОСОБА_3, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4, звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_5, треті особи Адміністрація Трусовського району м.Астрахані Астраханської області Російської Федерації, Головне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Державна казенна установа Астраханської області «Центр соціальної підтримки населення Трусовського району м.Астрахань» і, з урахуванням уточнень до позову, просила винести рішення, яким визнати за недієздатною ОСОБА_4, 1979 року народження право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька ОСОБА_8, а саме: на 1/4 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1; на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2; на 1/4 частину приватного будинку АДРЕСА_3; на 1/2 частину земельної ділянки площею 1250 кв.м. з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, розташованої по АДРЕСА_3; на 1/2 частину легкового автомобіля «АЗЛК-412», 1977 року виготовлення державний реєстраційний номер НОМЕР_1; на Ѕ частину легкового автомобіля «АЗЛК-2140» 1986 року виготовлення, державний реєстраційний номер НОМЕР_2; на 1/2 частину автомобільного причепу «СКИФ», 1983 року виготовлення, державний реєстраційний номер НОМЕР_3; на 1/2 частину металевого гаражу, розташованого по пр.Науки,№34 у м.Києві/т. 1 а.с.1-3, 235- 238, т.2 а.с.68-71/.

Позивачка зазначала, що 6.09.2010 року помер ОСОБА_8, який є батьком недієздатної ОСОБА_4, 1979 року народження. Між тим, отримати у Другій Київській держаній нотаріальній конторі свідоцтво про право спадкування на зазначене майно, вона не має можливості, оскільки відповідачка ОСОБА_5, яка є донькою спадкодавця від іншого шлюбу, перешкоджає в отриманні оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв»язку з чим позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 3.08.2015 року у позові відмовлено /т.4 а.с.28-33/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи містяться дві взаємовиключні за змістом копії рішень Московського (Голосіївського) районного суду від 16.07.1990 року та від 29.12.1990 року, яке залишене без змін ухвалою Київського міського суду від 6.03.1991 року, згідно яких, за першим рішенням, від 16.07.1990 року, ОСОБА_8 виключено, як батька, із актового запису про народження ОСОБА_4, а другим рішенням, від 29.12.1990 року, визнано ОСОБА_8 батьком ОСОБА_4, 1979 рокународження.

У зв»язку з цим, на думку суду першої інстанції, указана обставина не може свідчити про безумовний доказ батьківства спадкодавця ОСОБА_8 щодо дитини ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, яка представляє недієздатну ОСОБА_4, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 3.08.2015 року, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі /т.4 а.с.36-39/.

Скаржник заперечував висновки суду, а також наполягав на тому, що суд не надав належної оцінки доказам на підтвердження того, що ОСОБА_4 є донькою спадкодавця ОСОБА_8.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові з інших підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, виданого 7.09.2010 року за підписом керівника державного органу реєстрації актів цивільного стану /т.1 а.с.158/.

Встановлено, що на час смерті, у ОСОБА_8 залишалось дві доньки, які в силу ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги: ОСОБА_4, 1979 року народження, яка є інвалідом першої групи з дитинства і яку представляє її мати ОСОБА_3, та відповідачка ОСОБА_5, 1969 року народження /т. 1 а.с.4/.

Оскільки за станом здоров»я ОСОБА_4 є недієздатною, відповідно до постанови за №149 від 1.03.2000 року адміністрації Трусівського району м.Астрахані РФ, її опікуном визнано ОСОБА_3, яка і представляє інтереси ОСОБА_4 в цьому судовому провадженні/т.1 а.с. 196/.

Не погоджуючись з доводами суду першої інстанції в тій частині, що позивачка не довела факту того, що ОСОБА_4 є донькою спадкодавця ОСОБА_9, колегія суддів вважає, що суд не дав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.

Доводи відповідача ОСОБА_5 відносно того, що на час розгляду справи ОСОБА_4 немає серед живих, нічим не підтверджені і спростовуються свідоцтвом, посвідченим нотаріусом нотаріального округу м.Астрахань Котровою Т.В. від 9.04.2011 року за реєстровим №1178/т.1 а.с.7/.

15.09.2010 року року до Другої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_5 про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_8, у зв»язку з чим указаною нотаріальної конторою з 15.09.2010 року, розпочата спадкова справа за №682/2010 /т. 1 а.с.156-133/.

13.11.2010 року року до цієї ж нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_3, яка представляє інтереси недієздатної ОСОБА_4, про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, /т. 1 а.с.187/.

На час розгляду справи спадкова справа перебуває не закінчена і перебуває у провадженні Другої Київської державної нотаріальної контори. Будь-яких постанов чи листів указана нотаріальна контора не виносила відносно відмови у видачі свідоцтва про право власності на ім»я спадкодавиці ОСОБА_4 спадкового майна, оскільки на час розгляду цієї судової справ, нотаріальна контора веде активну переписку зі спадкоємцями на предмет визначення об»єму спадкової майна та витребування оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно за спадкодавцем ОСОБА_8.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд не дав належної оцінки доказам наданим позивачем щодо факту родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_8, як батьком, та спадкоємцем ОСОБА_4, як донькою.

Так, рішенням Московського (Голосіївського) районного суду від 29.12.1990 року, яке залишене без змін ухвалою Київського міського суду від 6.03.1991 року, ОСОБА_8 визнано батьком ОСОБА_4, 1979року народження, а в подальшому з нього на користь доньки судовим рішенням стягнуто аліменти. Указані судові рішення не оскаржувались і набрали чинності.

Посилання суду першої інстанції на рішення Московського (Голосіївського) районного суду від 16.07.1990 року, яким ОСОБА_8 виключено, як батька, із актового запису про народження ОСОБА_4, суд відхиляє, оскільки указане рішення винесене до ухвалення вище зазначених рішень, які спадкодавцем ОСОБА_8 не оскаржені.

Крім того, факт того, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_8, не оскаржується також і відповідачем ОСОБА_5.

Між тим, дійшовши висновку про відмову у позові про визнання права власності за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом на спадкове майно, колегія суддів виходить з наступного.

Із аналізу глави 86 ЦК України (спадкування за законом) визначено позасудовий нотаріальний порядок оформлення права спадкування.

Так, згідно ст.1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

А, згідно ст.ст.1296 та 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і лише після цього має право отримати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що від обох спадкоємців заяви до нотаріальної контори про видачу свідоцтво про право власності на спадщину не надходили і процесуальні постанови Другою Київською нотаріальною конторою про припинення нотаріальних дій чи відмову у видачі свідоцтв не виносились, що не заперечується сторонами.

Крім того, Другою Київською нотаріальною конторою неодноразово надсилались листи позивачці ОСОБА_3 про необхідність особисто з»явитись до нотаріальної контори для оформлення спадщини та представити нотаріальній конторі оригінали правовстановлюючих документів про право власності на спадкове майно /т.1 а.с.184, 200/.

Між тим, вимоги нотаріальної контори не були виконані позивачкою.

Крім того, як встановлено судом, нотаріальна контора не відмовила на час розгляду справи позивачці в оформленні права на спадщину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що звернення позивачки ОСОБА_3, яка представляє інтереси недієздатної ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_8, є передчасним, оскільки не використаний передбачений законом позасудовий спосіб захисту своїх прав шляхом звернення до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме та інше майно, яке, за її твердженням належало спадкодавцю ОСОБА_8, а також не надані нотаріальній конторі правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до п.4, п.п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до частини 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Указана позиція колегії суддів підтверджується роз»ясненнями, викладеними у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якого свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У з»язку з цим, оскільки колегія суддів встановила передчасність звернення позивачки до суду з цим позовом, а тому не вбачає за правомірне дослідження питання щодо маси спадкового майна, підтвердження правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, оскільки судове рішення буде мати преюдиційну силу для з»ясування цих питань нотаріусом, до компетенції якого належить оформлення спадщини.

З урахуванням наведеного, колегія судців дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як такого, що протирічить вимогам закону та обставинам справи і вважає за правомірне ухвалити нове рішення про відмову у позові з вище наведених підстав.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, яка представляє інтереси недієздатної ОСОБА_4, задовольнити частково.

Скасувати рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 3.08.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_3 яка представляє інтереси недієздатної ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді