Справа № 464/4818/15-ц
пр.№ 2/464/1412/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14.08.2015 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Рудакова І.П.,

при секретарі Бондар Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 510 грн. матеріальної шкоди у вигляді франшизи, з ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» стягнути на його користь 9087,04 грн. страхового відшкодування та понесені ним при зверненні до суду з даним позовом витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду 17.07.2015р. провадження по справі в частині позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 510 грн. франшизи, залишено без розгляду.

В обґрунтування позовних вимог, щодо вимог про стягнення з СК «Інтер-Поліс» матеріальної шкоди, покликається на те, що 22.12.2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-11037», державний номерний знак якого НОМЕР_2, здійснив ДТП з автомобілем «Міцубісі-Ланцер», державний номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням, внаслідок чого його автомобіль отримав технічні пошкодження. Відповідно до постанови Сихівського районного суду м.Львова від 15.01.2015р. ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, за спричинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок отриманих автомобілем пошкоджень, йому була завдана матеріальна шкода на суму 21 500 грн., що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню та ремонту автомобіля №684 від 03.03.2015 року. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ОСОБА_2 на день настання даної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідача ПАТ «Страхова компанія»Інтер-Поліс», згідно з полісом обовязкового страхування №АС/6239069 від 12.06.2014 року. Про ДТП ним було повідомлено начальника відділу витрат ЗМПЦ ПАТ СК «Інтер-Поліс» у формі заяви від 23.12.2015р. З проханням про відшкодування заподіяних збитків він звернувся 06.03.2015р. Однак, у відповідь на його звернення 14.05.2015 року, відповідачем ПАТ СК «Інтер-Поліс» йому було безпідставно відмовлено у повному відшкодуванні заподіяних збитків, повідомляли про виплату в розмірі 11 902,96 грн., які він фактично отримав. Просив врахувати, що обов*язок страховика, у випадку настання страхового випадку, в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП його майну, а тому стягнути з відповідача різницю між завданою шкодою, виплаченим страховим відшкодуванням та франшизою в сумі 9087,04 грн.

Позивач в судове засідання не з*явився, продав заяву про розгляд справи у його відсутність, даючи згоду на проведення заочного розгляду.

Відповідач ПАТ СК «Інтер-Поліс» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно ст.1188 ЦК України, шкода заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 22.12.2014р. о 18.20 год. по вул.Зеленій,313 в м.Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди було порушення ОСОБА_2 вимог п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що стверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 15 січня 2015 р. (справа №464/17/15-п, пр.№3/464/8/15), якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є обовязковою в частині, що стосується вчинених ОСОБА_2 дій, тому його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню.

Згідно полісу №АС/6239069 від 12.06.2014р. обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 під час керування автомобілем «ЗАЗ-11037», на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «СК «Інтер-Поліс», в якому визначено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. та розмір франшизи 510 (п'ятсот) грн.

Про дорожньо-транспортну пригоду позивачем було повідомлено начальника відділу виплат ЗМПЦ ПАТ СК «Інтер-Поліс» ОСОБА_3, про що свідчить заява-повідомлення про страховий випадок від 23.12.2015р.

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною 2 ст. 1992 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно ж ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, відповідно до вимог ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395.

Так, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт по обслуговуванню та ремонту автомобіля № 684 від 03.03.2015р. та товарного чеку, вартість відновлюваних робіт автомобіля становить 21 500,00 грн.

06.03.2015р. на ім.*я голови правління ПАТ «СК «Інтер-Поліс», позивачем подано заяву на виплату страхового відшкодування.

У відповідь на звернення позивача про отримання відповіді щодо причини невиплати страхового відшкодування від 14.05.2015р., 19.05.2015р. позивач отримав виплату в розмірі 11 902,96 грн., що не оспорюється сторонами.

Відповідачем, всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, достатніх та належних доказів підтвердження того, що шкоди завдано в іншому розмірі ніж це визначено в акті здачі-приймання виконаних робіт від 03.03.2015 року, суду не надано, а тому вони не звільняються від відповідальності за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі визначеному зазначеним актом.

А відтак, враховуючи вищевикладене, те, що на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «СК «Інтер-Поліс», у відповідності до положень ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з останньої слід стягувати на користь позивача ОСОБА_1 витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, що становитиме 21 500,00 грн.

Враховуючи, що відповідачем ПАТ «СК»Інтер-Поліс» виплачено частину страхового відшкодування в сумі 11902,96 грн. та за відрахуванням суми франшизи яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 в розмірі 510 грн., розмір страхового відшкодування який підлягає стягненню з відповідача становить 9087,04 грн.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати пов'язані судових експертиз.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відмовленої частини вимог.

А відтак, з ПАТ «СК «Інтер-Поліс» слід стягнути понесені позивачем ОСОБА_1 витрати судового збору 243,60 грн., сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі ст.ст. 3, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.22,1187, 1188, та керуючись абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.10, 11, 15, 57-61, 79, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 9087 /дев*ять тисяч вісімдесять сім/ грн. 04 коп. страхового відшкодування та 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий