АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Київської прокуратури з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Комунальне підприємство «Дарницьке лісопаркове господарство», Державна архітектурно-будівельна інспекція України про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та зобов'язання вчинити відповідні дії, за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року,-

встановила:

19 березня 2013 р. Київська прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку в АДРЕСА_1, загальною площею 1,4 га (код ділянок 90:324:001; 90:324:002), на якій побудовані баня площею 45 кв.м, навіс біля бані для дров площею 24 кв.м., дерев'яна бесідка зі столиками площею 30 кв.м., навіс з дровами площею 72 кв.м., місце для складування деревини площею 22 кв.м., та привести земельну ділянку у придатний для використання стан. Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 демонтувати металеву огорожу, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (код ділянок: 90:324:001; 90:324:002) та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в 1999 році ОСОБА_1 та членами його сім'ї було приватизовано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 145,4 кв.м., а також сарай площею 27 кв.м., погріб - 12 кв.м., сарай - складову -12 кв.м., літню кухню - 40 кв.м., з вилученням земельної ділянки держлісфонду загальною площею 0,10 га для обслуговування.

Під час перевірки, проведеної Київською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері встановлено, що відповідачі самовільно зайняли земельну ділянку лісового фонду на території Дарницького лісництва у АДРЕСА_1, загальною площею 1,4 га, без проектної документації та документів, що дають право на виконання будівельних робіт, побудували: баню загальною площею 45 кв.м., навіс під дрова біля бані - 24 кв.м., навіс над столиками - 30 кв.м., сарай-дровник з бетонним фундаментом - 72 кв.м., місце для складання деревини - 22 кв.м., бетонний майданчик - 65 кв.м. та встановили металеву огорожу.

Самовільне зайняття відповідачами земельної ділянки, що належить державі в особі Київської міської ради, є підставою для її повернення у відповідності до ст. 212 Земельного кодексу України та ст. 104 Лісового кодексу України.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом невірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, зокрема ст. 257, 261, 267 ЦК України та в порушення вимог ст. 212 ЦПК України надано невірну оцінку обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

В судовому засіданні прокурор відділу прокуратури м. Києва Козловська А.І. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Проти задоволення апеляційної скарги не заперечували також представник Київської міської ради Новак Є.Л. та представники Комунального підприємства «Дарницьке лісопаркове господарство» - Будник Б.А., Кунець І.М.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Пояснила, що позивач був обізнаний у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення ще у 2008 році. До моменту ухвалення судового рішення представником відповідача було заявлено про сплив позовної давності по вимогам щодо звільнення земельної ділянки. Судом першої інстанції правомірно застосовано наслідки спливу позовної давності до правовідносин сторін. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_2 здійснював самовільний захват землі.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Центрального комітету КП України і Ради Міністрів Української РСР №636 від 20 червня 1956 року «Про поліпшення стану зеленої зони м.Києва», ліси зеленої зони м. Києва, де зосереджені місця масового відпочинку трудящих, без виключення з Держлісфонду, зокрема ліси Нікольського лісництва (крім Перегудівської дачі) загальною площею 4488 га та Дарницького лісництва загальною площею 2854 га підпорядковані виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих (а.с.18-19).

Відповідно до рішення виконкому Київської міської Ради депутатів трудящих від 07 серпня 1956 р. №1188, на виконання вищевказаної постанови створено, в тому числі, Дарницьке лісопаркове господарство (а.с.20-21).

Як вбачаться з матеріалів справи, згідно бази даних автоматизованої системи ПК «Кадастр» м.Києва земельні ділянки ( код ділянок 90:324:001; 90:324:002) за адресою: в межах Дарницького та Микільського лісництв у Дарницькому районі м. Києва станом на 31.12.2012 р. обліковуються за Комунальним підприємством «Дарницьке лісопаркове господарство».

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1999 року встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 145,4 кв.м., а також сарай площею 27 кв.м., погріб -12 кв.м., сарай - складову -12 кв.м., літня кухня - 40 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у рівних частках (а.с. 110).

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на самовільно зайнятій земельній ділянці в АДРЕСА_1 самовільно побудували двоповерхову будівлю, яка використовується під гаражні бокси, баню, фундамент, сарай-дровник без проектної документації та документа, що дає право на виконання будівельних робіт, здійснюється експлуатація зазначених будівель без прийняття їх в експлуатацію.

Вказана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: актом обстеження земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів від 06.03.2013 р. №139/04, відповідно до якого на земельній ділянці в межах Дарницького та Микільського лісництв (АДРЕСА_1) у Дарницькому районі м. Києва площею 1,4 га, код ділянок 90:324:001; 90:324:002, розміщені будівлі та споруди різного призначення (недобудована споруда у вигляді «каплиця», навіс над столиками, навіс з дровами, складування деревини, навіс над столами, бетонний майданчик, баня, склад дров). Документи, які посвідчують право власності чи користування зазначеною земельною ділянкою в Департаменті земельних ресурсів станом на 31.12.2012 р. не зареєстровані (а.с.70-71); актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 16.01.2013 р. (а.с. 10) ; приписом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 16.01.2013 р., виданим ОСОБА_2, про усунення порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.11-12); протоколом про адміністративне правопорушення від 16.01.2013 р., складеного відносно ОСОБА_2 за ст. 97 КУпАП (а.с.92-94); постановою №20 по справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2013 р., відповідно до якої ОСОБА_2 за ст.97 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.96-98) .

Як вбачається з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року, винесеної в рамках кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні злочинів, передбачених ст.246, 197-1 ч. 1, 190 ч.1, 15 ч.2, 185 ч.2 КК України, судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 31 жовтня до 27 листопада 2007 року, умисно, з метою самовільного зайняття земельної ділянки, в порушення вимог ст.125, 126 ЗК України, захопив земельну ділянку на території Дарницького лісництва КП «Дарницьке лісопаркове господарство» за адресою: м.Київ, Бориспільске шосе, 23 км, площею 1 га, кв.31 вид.11,12,15,20; кв.37 вид.3, 12, 14 та за невстановлених досудовим слідством обставин встановив огорожу, збудував стрічковий фундамент. Вказану кримінальну справу закрито у зв'язку із закінченням строків давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності (а.с.150).

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини відповідачів в самовільному зайнятті спірних земельних ділянок.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов подано з пропуском позовної давності. При цьому судом взято до уваги ту обставину, що перебіг строку позовної давності почався з дати пред'явлення позову в кримінальній справі - 19.05.2008 р., а з позовом прокурор звернувся лише 19.03.2013 р.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Так, відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Враховуючи ту обставину, що в даному випадку самовільне зайняття земельної ділянки означає не заволодіння нею, а фактичне використання земельної ділянки без відповідних правових підстав, створення перешкод власнику чи іншому законному володільцю у користуванні нею, яке виключає можливість вільного користування земельною ділянкою з боку інших осіб, даний позов слід розцінювати як негаторний - про усунення перешкод, а не як віндикаційний - про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Самовільне зайняття земельної ділянки є правопорушенням, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

Помилка у юридичній кваліфікації спірних правовідносин призвела до помилкового висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому остання підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 236,50 грн. по 118 ,25 грн. з кожного (114,70 грн. +121,80) :2).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від від 19 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) звільнити земельну ділянку в АДРЕСА_1, загальною площею 1,4 га (коди ділянок: 90:324:001; 90:324:002), на якій побудовані: баня площею 45 кв.м.; навіс біля бані для дров площею 24 кв.м.; дерев'яна бесідка зі столиками площею 30 кв.м.; навіс з дровами площею 72 кв.м.; місце для складування деревини площею 22 кв.м., демонтувати металеву огорожу, що на ній знаходиться, та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 236,50 грн. (двісті тридцять шість грн. п'ятдесят коп.), по 118 ,25 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/2699/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.