Номер провадження: 22-ц/785/7086/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ІмексБанк»про стягнення суми вкладу, пені, індексу інфляції, 3% річних, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2015 року,

встановила:

15 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», якому після уточнення позовних вимог від 05 березня 2015 року, просила суд стягнути з відповідача 140485,00 грн., які розміщені на банківському рахунку № 11151; 889,10 грн. - три проценти річних; 11533,82 грн. - індекс інфляції в сумі; 6397,16 грн. - сума збитків; 4214,55 грн. - пеня; 70000,00 грн. - розмір моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач уклала з відповідачем договір банківського вкладу. В подальшому позивач звернулася до банку з вимогою про повернення суми вкладу, але кошти до теперішнього часу не отримала.

У судовому засіданні:

- позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності;

- відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився, надав заперечення на позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції правильно, на підставі ст.ст. 1058, 1060-1062 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України "Про банки і банківську діяльність", виходив з наступного.

10 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» було укладено договір № 693-14/15 банківського вкладу у гривні на суму 140 485 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору банк прийняв кошти вкладника в сумі 140 485 гривень строком з 10 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року, на депозитний рахунок зі сплатою 22,00 відсотків річних. Дата зарахування коштів на рахунок - 10 жовтня 2014 року та дата повернення коштів - 10 листопада 2014 року.

Згідно наданих вкладнику прав, встановлених умовами договору ОСОБА_3 були внесені грошові кошти на суму 140485 гривень, про що свідчить квитанція № 41824 від 10 жовтня 2014 року.

11 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулася до відповідача з письмовою заявою-вимогою видати готівкою належні їй кошти в сумі 140 485 грн., які розміщені на поточному рахунку.

Однак, банк не здійснив повернення коштів ОСОБА_3

Відповідно до чинного законодавства фонд гарантування вкладів фізичних осіб починаючи з 27 січня 2015 року до 26 квітня 2015 року в ПАТ «ІМЕКСБАНК» запровадив тимчасову адміністрацію та призначив уповноважену особу.

В подальшому, з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку АТ «ІМЕКСБАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція фонду прийняла рішення № 84 від 23 квітня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК» до 26 травня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 до 26 травня 2015 року включно.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Під час здійснення тимчасової адміністрації фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом.

Таким чином, наслідком введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Відтак, на позивача розповсюджуються обмеження, встановлені п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ст. 27 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа фонду протягом трьох днів з дня отримання фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом шести днів з дня отримання фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою фонду переліку вкладників.

ОСОБА_3 включено до реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК» для здійснення виплат, який затверджено виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК.

Судова колегія вважає, ОСОБА_3 не довела ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень щодо вищевказаних в позові, що є обовязком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ІмексБанк»про стягнення суми вкладу, пені, індексу інфляції, 3% річних - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_5

ОСОБА_2