Справа № 137/630/15-ц Провадження № 22-ц/772/2274/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 2Доповідач Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_2,
суддів:ОСОБА_3, ОСОБА_4,
При секретарі:ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання права власності на спадковий житловий будинок,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, позначений на плані літерою «А», загальною 71,6 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., веранду «а», ганок, літню кухню-сарай «Б», погріб з шиєю «В», ш/п, ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, криницю № 3, що розташовані по вул. Шляховій, 68, у с. Дяківці, Літинського району Вінницької області у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_9, яка померла 20.12.2012 року.

На таке рішення ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували у шлюбі, були зареєстровані та проживали по день смерті за адресою: с. Дяківці, вул. Шляхова, 68, Літинського району Вінницької області.

ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до свідоцтв про смерть ОСОБА_9 померла 20.12.2012 року, ОСОБА_10 помер 06.02.2005 року.

ОСОБА_9 заповіла все своє майно ОСОБА_8 та ОСОБА_8, що підтверджується заповітом.

Із копії витягів про реєстрацію у Спадковому реєстрі вбачається, що здійснено реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_9

Згідно копії листа Літинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Задовольняючи позов ОСОБА_8, суд першої інстанції виходив з того, що через відсутність необхідних документів в нотаріальному порядку неможливо позивачу оформити спадщину.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини та правильно застосовані норми матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. ст.1220,1269,1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були батьками сторін у справі ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а також дідом та бабою ОСОБА_6.

ОСОБА_10 являвся головою двору №68 по вул.Шляховій в с.Дяківці Літинського району, Вінницької області та помер 06.02.2005 року (актовий запис №11 від 07.02.2005 року). До дня смерті з ним разом проживала його дружина ОСОБА_9, що підтверджується довідкою Дяковецької сільської ради №257 від 03.03.2015 року та не оспорюється сторонами у справі.

За життя - 14.11.2003 року ОСОБА_10 заповів усе своє майно онуці ОСОБА_6, про що свідчить дублікат заповіту, посвідчений секретарем виконкому Дяковецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №149.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що до та після смерті ОСОБА_10 в домогосподарстві №68 по вул.Шляховій в с.Дяківці Літинського району проживала лише його дружина ОСОБА_9

29.12.2007 року ОСОБА_9 склала заповіт, яким заповідала усе належне їй майно своїм синам: ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с. 17).

20.12.2012 року матір сторін ОСОБА_9 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 21.12.2012 року.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у визначений законом 6-ти місячний строк подали до Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області заяви про прийняття спадщини після їх померлої матері ОСОБА_9

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність порушеного права ОСОБА_6, колегія суддів виходила з наступного.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, та не заперечувалось сторонами, ОСОБА_6 не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Зазначена обставина також підтверджується відповіддю на запит суду з Літинської державної нотаріальної контори №1355/01-16 від 17.08.2015 року про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_10 не заводилась.

У судовому засіданні апеляційного суду також було встановлено, що ОСОБА_6 не зверталась до спадкоємців за згодою про подання заяви поза межами шестимісячного строку, та не зверталась з позовом до суду про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_10

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, щоОСОБА_9, як особа що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, стала єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка (ч.3 ст.1268 ЦК України), а ОСОБА_6 вважається такою, що не прийняла спадщину (ч.1 ст.1272 ЦК України), а отже не набула майнових прав щодо спадкового майна померлого ОСОБА_10

Вказана обставина свідчить про те, що рішення Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року не зачіпає майнових інтересів та прав ОСОБА_6, позаяк сам по собі заповіт без реалізації спадкоємцем визначених законом обов`язкових дій по прийняттю спадщини не породжує у такого спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя : (підпис) ОСОБА_2

Судді : (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_3

З оригіналом вірно :