АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л.М.

суддів: Чупікової В.В., Сулятицької М.М.

секретар: Боднарчук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за період з 1.01.2006 року по

31.12.2009року за апеляційними скаргами управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці та ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2010 року,

встановила:

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2010 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року неправомірною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці донарахувати та виплатити у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року ОСОБА_1 державну соціальну допомогу «Діти війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком визначеної ст.28 ч.І Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вже виплачених сум за період з

01.01.2009року по 31.12.2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Головуючийу І інстанції

Літвінова О.Г.

Доповідач: Перепелюк Л.М.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2010 року, прийняти нову постанову по суті справи, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі в зв'язку з невірним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким її позов задовільнити в повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Приймаючи постанову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання відмови управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року неправомірною та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці донарахувати та виплатити у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року ОСОБА_1 державну соціальну допомогу «Діти війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком визначеної ст.28 ч.І Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням вже виплачених сум за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року.

У справі встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Статтею 6 Закону № 2195-ІУ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-УІ (далі - Закон № 107-УІ) були внесені зміни до статті 6 Закону України № 2195-ІУ. Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Проте рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону № 107-УІ щодо внесення змін до статті 6 Закону України № 2195-ІУ визнані неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх

неконституційність. Разом із цим, у силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону № 2195-ІУ і здійснити позивачці відповідні нарахування за період з 01 січня по 31 грудня 2009 року, коли дія цієї норми не була зупинена, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. ,

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач повинен здійснити перерахунок позивачці пенсії з підвищенням її на 30% до мінімальної пенсії та провести відповідні виплати за вказаний період.

Доводи управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці про те, що норма ст.6 Закону України № 2195-ІУ з 22 травня 2008 року втратила чинність є необгрунтованими, оскільки вона залишилася в редакції, що існувала до внесення змін до неї Законом № 107-УІ.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що строк звернення її до суду починається з 26 січня 2010 року, а тому суд повинен був задовольнити її позовні вимоги починаючи з 22 травня 2008 року.

Такі твердження апелянта спростовуються правильним висновком суду щодо того, що позивач не надала доказів про поважність пропуску звернення до суду, а тому не знайшов підстав для його поновлення.

Доводи УПФ щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не заслуговують на увагу, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не ухвалював рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Щодо доводів відповідача про те, що поняття мінімальна пенсія за віком, про яке йдеться в ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ), застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ, то вони є безпідставними.

Положення частини 3 статті 28 Закону № 1058-ІУ не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Апеляційна скарга УПФ не містить доводів щодо неправильності постанови суду першої інстанції про визнання бездіяльності УПФ в частині відмови у

перерахунку підвищення до пенсії позивачу за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року протиправною, зобов'язання УПФ нарахувати та виплатити позивачу, як дитині війни, підвищення до пенсії за вказаний період.

Суд першої інстанції також прийшов до висновку, що позивачка не має права на доплати (підвищення) до пенсії за 2006 рік, а щодо вимог про нарахування підвищення до пенсії за 2007 рік, то позивачкою пропущено строк звернення до суду за захистом порушених прав, що є підставою для відмови у позові.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у

ухвалила:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Чернівці та ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді