Справа № 510/849/15-ц.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

· при секретарі Пройка С.В.,

·

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні без її участі.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу у його відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: договір купівлі-продажу квартири від 21.09.2014р.; копія письмового звернення позивача від 01.10.2014р.; копія посвідчення громадянина ОСОБА_3 Молдова ОСОБА_1 (з перекладом); копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВВ № 192717; копія технічного паспорту на квартиру № 8 в житловому будинку № 60 по вул.. 28 Червня в м. Рені Одеської області;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2 зазначивши, що 21.09.2014р. між ним та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості. У той же день, 21.09.2014 р. між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого відповідач продав, а позивач купив квартиру АДРЕСА_1 за 150 000 (сто пятдесят тисяч) грн. 21.09.2014 р. позивач передав відповідачці обумовлену суму, що підтверджується п. 3 Договору купівлі-продажу квартири, в якому зазначено, що гроші сплачені саме за купівлю нерухомості. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це в пятиденний строк, що підтверджується п. 6 укладеного Договору. Таким чином сторони домовилися про усі суттєві умови договору. Крім того, відбулося повне виконання договору. Відповідачка передала позивачеві у власність обумовлене вищевказаним договором нерухоме майно, передавши йому документи на квартиру та ключі, а позивач у свою чергу прийняв нерухоме майно та сплатив належну суму, обумовлену договором. Фактично ОСОБА_1 вступив у володіння та користування цим майном.

У відповідності до п. 6 укладеного договору сторони домовились, що на протязі пяти днів з дня підписання договору, вони посвідчать його в нотаріальному порядку.

З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач 01.10.2014 р. письмово звернувся до колишнього власника, однак, ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на усні прохання позивача не реагувала, та відмовлялась від нотаріального посвідчення договору. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним.

У відповідності до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладання договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Як вище зазначалось, укладений між сторонами договір з причини відмови відповідачки від нотаріального посвідчення, не було посвідчено в нотаріальному порядку, чим було порушено обовязкову форму цього договору.

Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, і відбулось повне його виконання, тобто покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, позивачу об'єкт нерухомості, проте через нотаріальне не посвідчення договору, не може ним розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу від 21.09.2014р., крім того, обставини продажу, передачі грошей сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймаються, фактично ігнорувалися з незрозумілих причин.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача щодо домоволодіння та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на житловий будинок за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 334, 386, 392, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Укладений із порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір купівлі-продажу від 21.09.2014р., згідно із яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2, - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник