АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5276/15
Головуючий 1 інстанції - Олізаренко С.М.
Справа № 646/3107/15-ц Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретарів - Литвин О.Б., Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з даним позовом.

Позивач просив стягнути на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 35746, 63 гривень заборгованості за кредитним договором №НАЕНRX12710297 від 26 грудня 2006 року та судові витрати.

Посилався на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів за вказаним договором, внаслідок чого станом на 15 квітня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 37518,88 гривень, яка складається з: 8735,63 гривні заборгованості за процентами за користування кредитом; 481,44 гривні заборгованості з комісії за користування кредитом, 28301, 81 гривні пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Враховуючи, що судовим наказом від 11 липня 2007 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 3950,66 гривень, різниця складає 33568,22 гривні. З урахуванням штрафів (фіксована частина та процентна складова), передбачених п.5.3. Умов загальний розмір заборгованості становить 35 746,63 гривень.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У суді апеляційної інстанції представники позивача апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_1 проти задоволення скарги заперечував, стверджуючи що у листопаді 2009 року він у повному обсязі розрахувався з кредитором.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у 2009 році відповідач повністю погасив заборгованість перед кредитором з отриманих за кредитним договором коштів у порядку наказного провадження, тому повторне стягнення вказаної заборгованості у позовному провадженні неможливе. За відсутності доказів про дату погашення відповідачем заборгованості неможливо встановити період, за який позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Погодитись із таким висновком у повному обсязі не можна, оскільки суд першої інстанції дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За приписами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст.610 - 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору; закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст.559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судовим розглядом встановлено, що 26 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № НАЕНRX12710297.

За умовами кредитного договору він складається із заяви позичальника № НАЕНRX12710297 від 26 грудня 2006 року і Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") Стандарт і тарифів, з якими ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис у заяві.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2972, 19 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 25 грудня 2007 року, а Позичальник зобов'язався вносити щомісячні платежі по 321,66 гривень на погашення заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, а також інших витрат згідно Умов.

Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (п.п.51.) передбачена сплата пені за порушення позичальником будь-яких, обумовлених Заявою на видачу кредиту та п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов зобов'язань, а п.5.3 передбачено сплата штрафу за порушення позичальником строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору Позичальником, Банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу.

11 липня 2007 року у справі № Н-456/07 Московським районним судом м. Харкова був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 3950, 66 гривень заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № НАЕНRX12710297, яка складається із: 2972,20 гривень заборгованості за кредитом, 672, 59 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, 240,72 гривень заборгованості за користування кредитом та 65,15 гривень пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, а також 25,50 гривень судового збору та 15 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього стягнуто 3991, 16 гривень (а. с. 3).

Згідно наданої позивачем електрофотокопії меморіального ордера №8, 18 листопада 2009 року на рахунок Банку на погашення ОСОБА_1 присудженої судовим наказом заборгованості надійшли кошти в сумі 3950,66 гривень (а.с.75).

10 листопада 2009 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ Красніковим О. О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 14184500 у зв'язку з повним виконанням ОСОБА_1 судового наказу від 11 липня 2007 року № Н-456/07 (а.с.46).

Враховуючи, що грошове зобов'язання залишалося не виконаним боржником ОСОБА_1 до 10 листопада 2009 року судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами та штрафами, яка утворилась станом на листопад 2009 року та складає 8548,73 гривень (7207,23+860,36+481,14) з наступного розрахунку.

Так, згідно розрахунку (а.с.4) станом на листопад 2009 року відповідач мав заборгованість перед Банком зі сплати процентів в сумі 7207,23 гривні, які підлягають стягненню на користь позивача. Жодних доказів на спростування розрахунку процентів, що здійснений позивачем, відповідач суду не надав.

Крім того, відповідно до п.3 Умов стягненню підлягають штрафи (фіксована частина та процентна складова) в загальній сумі 860,60 гривень (500+360,60), оскільки при видачі судового наказу від 11 липня 2007 року Банком не заявлялись вимоги та з ОСОБА_1 не стягувався штраф за порушення позичальником строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання, передбаченого договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості.

Відповідно до кредитного договору з ОСОБА_1 на користь позивача також підлягає стягненню заборгованість по комісії за користування кредитом, розмір якої складає 481,44 гривні (а.с.4)

За приписами ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; щтрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом (ст. 551 ЦК України).

Частина 3 цієї ж статті надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язанння.

Враховуючи, що у листопаді 2009 року відповідач повністю погасив заборгованість за тілом кредиту, судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка за розрахунками позивача складає 28 236,66 гривень, оскільки такий розмір пені не є спів мірним з сумою заборгованості за договором та у рази перевищує збитки, які завдані Банку.

З урахуванням таких загальних засад цивільного законодавства яксправедливість, добросовісність та розумність, судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню в розмірі 100 гривень.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухвалення у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Заперечення ОСОБА_1 стосовно повного виконання договірних зобов'язань станом на листопад 2009 року спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Не має правового значення для вирішення спору і посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Матеріалами справи встановлено та визнається відповідачем, що останній приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, але правом на подачу заяви про застосування до спірних відносин наслідків пропуску позовної давності не скористався.

За встановлених обставин подання такої заяви суду апеляційної інстанції не тягне за собою наслідків, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Питання щодо розподілу судових витрат судова колегія вирішує відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ч. 1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2014 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №НАЕНRХІ від 26 грудня 2006 року у розмірі 8648 (вісім тисяч шістсот сорок вісім) гривень 73 копійки та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді