Справа № 640/4187/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Київського району м. Харкова в інтересах Харківської міської ради, державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про заборону експлуатації приміщень

ВСТАНОВИВ:

05.03.2015 року заступник прокурора Київського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, державної архітектурно-будівельної інспекції України звернувся до суду до ОСОБА_1, в якій просить: - заборонити експлуатацію нежитлових приміщень №5 - 31 загальною площею 530,7 кв.м. та №1, загальною площею 169,9 кв.м. в літ «Л-1» та нежитлової будівлі літ. «П- 1», загальною площею 251,7 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, які зареєстровані за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. за №№2350, 2346, 2354, 2342 шляхом заборони використання вказаного об'єкту за функціональним призначенням, в тому числі у підприємницькій або іншій господарській діяльності як самостійно власником, так і іншими особами на підставі господарських та цивільно-правових договорів, до введення об'єкту в експлуатацію у встановленому законом порядку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що колишній власник приміщень, розташованих за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, ОСОБА_3 здійснив реконструкцію нежитлових приміщень та будівництво нової будівлі без дозвільних документів та дані об*єкти не були прийняті до експлуатації. Факт завершення будівництва встановлюється тільки інспекцією в ході проходження встановленої законодавством процедури прийняття об*єкта в експлуатацію, а Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об*єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється. Оскільки на теперішній час у відповідача відсутня документація на прийняття об*єкта в експлуатацію, а земельна ділянка, на якій розташовані будівлі належить територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради, просять заборони експлуатацію нежитлових приміщень до введення об*єкта в експлуатацію.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Підставою для звернення з позовом до суду прокурор вважає ту обставину, що відповідачем порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради щодо реалізації прав законного власника та розпорядника спірної земельної ділянки, отримання від неї корисних властивостей тощо.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у їх відсутність, підтримав позицію прокурора та надав письмові пояснення, в яких посилався на те, що об'єкт будівництва, що розташований за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 не приймався до експлуатації у встановленому законом порядку, використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності як самостійно, так і передачі в найм або іншим чином третім особам до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить закону, згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування».

Представник державної архітектурно-будівельної інспекції України в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглянути справу у їх відсутність, підтримавши позицію прокурора, надав письмові пояснення, в яких підтримав заявлені вимоги та посилався на те, що Згідно з Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про центральні органи виконавчої влади», Положенням про Державну архітектурно - будівельну інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014р. №294 та Положенням про Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Харківській області, затвердженим наказом Держархбудінспекції України від 01.10.2014р. № 235 основними завданнями Держархбудінспекції та її територіальних органів є виконання дозвільних, реєстраційних функцій та здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Крім того, Держархбудінспекція та її територіальні органи є єдиним органом державної влади, уповноваженим приймати в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти. Інформація про наявність у відповідача та ОСОБА_3, який здійснив реконструкцію, дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку в Департаменті відсутня.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись те, що відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень №5 - 31 загальною площею 530,7 кв.м. та №1, загальною площею 169,9 кв.м. в літ «Л-1» та нежитлової будівлі літ. «П- 1», загальною площею 251,7 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. за №№2350, 2346, 2354, 2342. Вимоги позивача вважає безпідставними, не обґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, у зв'язку із чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши учасників с удового розгляду, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2006 року ОСОБА_3 на праві власності належала нежитлова будівля літ. «Л-1», загальною площею 715,9 кв. м по АДРЕСА_1, у м. Харкові. У процесі користування будівлею ОСОБА_3 здійснив її реконструкцію, внаслідок якої утворились приміщення № 5-:-31, загальною площею 530,7 кв. м та № 1, загальною площею 169,9 кв. м в літ. «Л-1» та нежитлова будівля літ. «П-1», загальною площею 251,7 кв. м. При цьому, вищевказане будівництво та реконструкція проведена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети органом місцевого самоврядування та без належним чином погодженого проекту та дозволу на початок будівельних робіт.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2012 року по справі № 2018/5577/12 визнано за ОСОБА_3 право власності на вищевказані самочинно реконструйовані нежитлові приміщення та будівлю.

Згідно рішення апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2012 року скасовано за апеляційною скаргою прокуратури Київського району м. Харкова та ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про визнання права власності відмовлено.

Згідно з ч. 2 ст. 41, ст.13 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до вимог ст. 376 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Приписами ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об'єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об'єкту; а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання будь-якими особами містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, містобудівного обґрунтування, розроблення проектної документації, отримання дозволів на виконання підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. У матеріалах справи відсутні докази прийняття до експлуатації спірного об'єкту нерухомості.

Згідно матеріалів справи, колишній власник ОСОБА_3 здійснив реконструкцію нежитлових приміщень та будівництво нової будівлі, але дані об'єкти не були прийняті до експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи, в день проголошення судом апеляційної інстанції судового рішення про скасування рішення попередньої інстанції - 12.07.2012 року ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012, посвідчених ПН ХМНО Чуприною Г.О. за №№ 2350, 2346, 2354, 2342, здійснив відчуження вказаних нежитлових приміщень відповідачу по даній справі - ОСОБА_1 Згідно Державних реєстрів речових прав ОСОБА_1 зареєструвала право власності на спірні приміщення 13.07.2012 року.

Відповідно до інформації Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області інформація щодо наявності права на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку об'єкту за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, у м. Харкові відсутня.

В Єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів Державної архітектурно-будівельної інспекції України відсутні дані стосовно об'єктів по вказаній адресі.

Правовідносини у сфері архітектури, містобудування та забудови території, визначаються особливості щодо створення, реконструкції, реставрації об'єктів містобудування, та прийняття об'єктів в експлуатацію з метою подальшої експлуатації (користування) регулюються спеціальними нормами законодавства.

На момент закінчення реконструкції ОСОБА_3 нежитлових приміщень та на даний час діє Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011, відповідно до якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ДБН А.2.2-3-2004, реконструкція - перебудова існуючих об'єктів виробничого і громадського призначення, пов'язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня і якості продукції, що виготовляється, поліпшенням умов експлуатації і мешкання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

Отже, відповідно до ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог державних будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Таким чином, нормами діючого законодавства передбачено обов'язковість прийняття закінчених будівництвом об'єктів до експлуатації.

Враховуючи те, що об'єкт будівництва, що розташований за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, не приймався до експлуатації у встановленому законом порядку, використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить закону. Дані обставини не спростовані відповідачем в судовому засіданні, а навпаки представник відповідача підтвердив в судовому засіданні про використання самовільних нежитлових приміщень без дозвільних документів.

Той факт, що відповідач у даній справі - ОСОБА_1 являється набувачем майна на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2012 року, не може бути прийнято до уваги, оскільки підстава набуття спірного об'єкту нерухомості не спростовує вимог п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №461, відповідно до якого, у разі, коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Також, суд звертає увагу на те, що право власності за ОСОБА_1 зареєстровано на наступний день після винесення судом апеляційної інстанції 12.07.2012 року рішення про відмови в задоволенні позову про визнання права власності за ОСОБА_3

Слід зазначити, що відповідно до положень ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 5, 7 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи те, що об'єкт будівництва, розташований за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1 не приймався до експлуатації у встановленому законом порядку, а використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності як самостійно, так і передачі в найм або іншим третім особам до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» та порушує права зацікавлених осіб.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, вважаючи їх доведеними в судовому засіданні і обґрунтованими, та заборонити експлуатацію спірних нежитлових приміщень до введення об*єкту в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 169, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Харкова - задовольнити.

Заборонити експлуатацію нежитлових приміщень № 5-:-31, загальною площею 530,7 кв.м., та № 1, загальною площею 169,9 кв.м. в літ. «Л-1» та нежитлової будівлі літ. «П-1», загальною площею 251,7 кв.м., розташованих за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, які зареєстровані за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012 року, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО Чуприною Г.О. за №№2350,2346,2354,2342 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 13.07.2012 року, - шляхом заборони використання вказаного об*єкту за функціональним призначенням, в тому числі у підприємницькій або іншій господарській діяльності як самостійно власником, так і іншими особами на підставі господарських та цивільно-правових договорів, до введення об*єкту в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -