Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2015 Справа №607/7098/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гудими Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договорів недійсними та повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору №58/08/26 СL від 25 березня 2008 р., укладеного із АКБ «Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум», визнання недійсним іпотечного договору від 25 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мороз К.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2360, та зобов'язання ПАТ «Банк Форум» повернути йому кошти в розмірі 45 364,28 долари США, безпідставно отримані за недійсним кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що між ним та АКБ «Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум» укладено кредитний договір №58/08/26 СL від 25 березня 2008 року, за умовами якого ним було отримано кредитні кошти в розмірі 250000 доларів США на споживчі цілі. В порушення п.2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк не надав йому, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Кредитний договір, в тому числі з урахуванням змін до нього, не містить графіку платежів у розрізі сум процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. Вважає, що оспорюваний кредитний договір в момент укладення не відповідав вимогам щодо змісту таких правочинів та порядку їх укладення, встановленим Цивільним кодексом України, Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року. Також, не відповідають встановленим ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» умовам, при настанні яких виникають підстави для дострокового повернення споживчого кредиту, та строкам дострокового повернення, умови пунктів 3.2.2., 3.3.8., 5.3 оспорюваного кредитного договору. Крім того, пунктом 2.10 оспорюваного кредитного договору встановлено, що за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування Позичальник в день отримання кредиту сплачує Банку кошти в розмірі 2 (два) проценти від суми кредиту. Вважає, що дана умова договору відповідно до ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживача» та п.3.6. Правил є несправедливою, так як встановлює платіж за дії, які банк здійснює на власну користь. В порушення вимог п. 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України №168 від 10 травня 2007 року, його не повідомили, як споживача, про покладення на нього валютних ризиків за оспорюваним кредитним договором, а тому вважає, що даний правочин має бути визнано судом недійсним у відповідності до ст. 229 ЦК України, як такий, що вчинений під впливом помилки щодо обставин, що мають істотне значення, а саме можливого збільшення обсягу своїх зобов'язань за оспорюваним кредитним договором на підставі зростання курсу долара США по відношенню до гривні.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з»явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в судове засідання не з»явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, однак надав суду клопотання про застосування строків позовної давності, пославшись на те, що позивач знав про порушення свого права із моменту укладення кредитного та іпотечного договорів - 25 березня 2008 року.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

25.03.2008р. між АКБ «Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1укладено кредитний договір №58/08/26 СL, за умовами якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 250000 доларів США, строком по 20.03.2018р, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, а також Додатковий договір до нього від 19.04.2010р. зі змінами.

Того ж 25.03.2008р. між цими ж сторонами укладено іпотечний договір, який забезпечує виконання боржником - ОСОБА_4 зобов'язань, що випливають з укладеного між сторонами вищевказаного кредитного договору та додаткових договорів до нього. Іпотекодавцем передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: - домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1; - земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території с. Гаї-Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №58/08/26 СL, складеним уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», станом на 28.01.2015р., загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 в еквіваленті до гривні становить 1756602,37 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмови у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договору або іншого правочину (ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст.536 та ст. 1054 Цивільного кодексу України, необхідною умовою, тобто істотною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, щодо якої сторони повинні дійти згоди.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форму його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі), з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; є) строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Судом встановлено, що сторони у справі під час укладання кредитного договору №58/08/26 СL від 25 березня 2008 р. досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. (п.7.2 кредитного договору - сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов»язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами щодо предмету цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором в частині, що суперечить умовам цього договору. Умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору).

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Однією з несправедливих є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Доводи позивача про те, що він не міг передбачати зміну курсу валют та не був попереджений про валютні ризики є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, приписам чинного законодавства, а відтак не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки діючим законодавством не передбачений стабільний курс долару США до національної валюти - гривні. Стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено. Таким чином, при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором, усвідомлюють, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому позивач повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Згідно із вимогами ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підстав, передбачених ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання спірного договору недійсним судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, так як судом встановлено, що під час укладення кредитного договору позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма його умовами та погодився з ними.

Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання недійсним кредитного договору №58/08/26 СL від 25 березня 2008 р., оскільки на момент укладення даного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Не підлягають до задоволення також вимоги про визнання недійсним іпотечного договору від 25 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мороз К.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2360, та зобов'язання ПАТ «Банк Форум» повернути кошти в розмірі 45 364,28 долари США, безпідставно отримані за недійсним кредитним договором, як такі, що є похідними вимогами про визнання кредитного договору недійсним, в яких позивачу відмовлено.

У зв'язку із тим, що позов не доведено, що є самостійною підставою для його відмови, питання застосування позовної давності судом не розглядається (абзац 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі»).

Так як рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати із відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 15, 16, 536, 549, 638, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання договорів недійсними та повернення коштів- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук