Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5163/15 Суддя-доповідач Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Гончар М.С.
суддів:Краснокутської О.М.
Кухаря С.В.
при секретаріОстащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 22 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді відновлюваної лінії з лімітом 17 000 доларів США, строком до 21.12.2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 14,00 % річних.

15 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком по зобов'язанням ОСОБА_5 в повному обсязі.

Відповідачі порушили умови як кредитного договору, так і договору поруки, в зв'язку з чим станом на 23 вересня 2013 року ОСОБА_5 має заборгованості за кредитним договором у розмірі 364 160,52 грн., які ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» достроково заборгованість за кредитним договором в сумі 68 264,85 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 1347,62 грн., заборгованість по сплаті відсотків у сумі 46917,23 грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у сумі 20000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове яким відмовити в позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В силу ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді відновлюваної лінії з лімітом 17 000 доларів США, строком до 21.12.2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 14,00 % річних.

Умовами кредитного договору передбачено щомісячне часткове погашення кредиту та щомісячна сплата відсотків за користування кредитними коштами.

15 грудня 2006 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком по зобов'язанням ОСОБА_5 в повному обсязі.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків банком була направлена окремо позичальнику та поручителю досудова вимога від 19.05.2010 р. №22-21/11-978 про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором протягом 30-ти календарних днів (а.с. 13,14), яка відповідно до поштового повідомлення була отримана особисто ОСОБА_5 01.06.2010 року (а.с. 14) та особисто ОСОБА_7 02.06.2010 року (а.с. 14). Досудова вимога позичальником та поручителем виконана не була.

Станом на 23 вересня 2013 року ОСОБА_5 має заборгованості за кредитним договором у розмірі 364 160,52 грн., які ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і просив стягнути солідарно з відповідачів.

Виходячи з даних обставин суд першої інстанції частково задовольнив позов стягнувши визначену судом заборгованість солідарно з боржника та поручителя.

Проте, з такими висновками суду в частині щодо стягнення заборгованості з поручителя не можна погодитись.

Колегія суддів апеляційного суду вважає неправильними висновки суду першої інстанції у частині обґрунтованості та законності солідарного стягнення зазначеної вище заборгованості за вказаним вище кредитним договором на користь банку з поручителя ОСОБА_7.

Рішення суду першої інстанції у цій частині прийнято з порушенням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України. Має місце недоведеність обставин у цій частині позовних вимог, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають обставинам справи; мають місце порушення та неправильне застосування норм матеріального права; внаслідок чого, в цій частині, суд першої інстанції неправильно вирішив спір.

Так, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором від 22.12.2008 року встановлений в п. 1.2 договору до 21.12.2016 року (а.с. 6) був змінений банком шляхом надіслання вимоги банку про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ними платежів окремо боржнику і поручителю 19.05.2010 р. №22-21/11-978 (а.с. 13,14), яка відповідно до поштового повідомлення була отримана особисто ОСОБА_5 01.06.2010 року (а.с. 14) та особисто ОСОБА_7 02.06.2010 року (а.с. 14).

При цьому, встановлено, що банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення зазначеної вище заборгованості в тому числі з поручителя ОСОБА_7 лише 21.10.2013 року (відмітка суду першої інстанції на позові а.с.2), тобто поза межами 6 (шести) місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У договорі поруки (а.с. 8), укладеному банком із ОСОБА_7 у забезпечення виконання зобов'язань позичальника конкретний строк припинення поруки не встановлений, він діє до припинення зобов'язання, що забезпечується (п. 4.1).

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, банк відповідно до ст. 1050 ЦК України і п. 6.5 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за цими договорами, надіславши претензії - повідомлення (вимоги) про дострокове повернення всіх сум кредиту й пов'язаних із ними платежів.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Зазначений правовий висновок Верховного суду України викладений у постановах від 8 жовтня 2014 року у справі № 6-128цс14, від 21.01.2015 року у справі № 6-190цс14 та в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції безпідставно при вирішенні цієї справи не застосував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином рішення суду попередньої інстанції у цій справі в частині задоволення позову до поручителя ОСОБА_7 необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові до поручителя.

Посилання апелянта на невірність розрахунків банку є безпідставним і недоведеним, суду першої інстанції ОСОБА_5 свого розрахунку не надала, і розрахунок банку не спростувала і навіть не оспорювала, про що зазначив суд в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Є безпідставними і посилання апелянта на незастосування судом строків позовної давності до вимог банку до ОСОБА_5 оскільки матеріали справи не містять заяви відповідача (відповідачів) про застосування строків позовної давності до вимог банку як того вимагає ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Таким чином в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін, бо доводи скарги не спростовують вірних висновків суду щодо часткового задоволення позову до боржника.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року у цій справі в частині задоволення позову до ОСОБА_7 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Решту рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: