РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила стягнути з відповідачки на її користь 2 529,56 грн. майнової шкоди та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Позов обґрунтовує тим, що 27.10.2013 року, приблизно о 13 год. відповідачка, перебуваючи на подвір»ї біля будинку 47 по вулиці Олександрійській в м. Кіровограді, в ході сварки, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно почала кидати камінням їй в обличчя, а потім нанесла два удари палицею по голові. Після чого схватила її за волосся та поваливши на землю нанесла не менше 6 ударів кулаками обох рук та не менше 3 ударів ногами по голові та тулубу, спричинивши тілесні ушкодження. Від отаманих ударів вона відчула значний фізичний біль та змушена була звернутись за медичною допомогою до лікарів, якими встановлено діагноз ЗЧМТ та струс головного мозку та призначено лікування. Органами слідства її було визнано потерпілою та матеріалами кримінальної справи підтверджено викладені нею факти. Відповідачці було пред»явлено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

В зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями вона вимушена була звернутись до лікарів. 30.10.2013 року їй було призначено курс амбулаторного лікування. Так як стан здоров»я не покращувався вона знову перебувала на лікуванні з 18 по 29 листопада 2013 року. На лікування нею були понесені значні витрати на придбання ліків та інших медикаментів і препаратів, сума витрат складає 2 529,56 грн. та підтверджується зібраними квитанціями.

Крім того, внаслідок скоєного відповідачкою злочину, вона зазнала значної моральної шкоди, яка полягає у отриманні тілесних ушкоджень, фізичного болю та страждань від яких у неї болить голова, вона не може вести звичний спосіб життя, змушена постійно приймати ліки, у неї виникають постійні думки про те, що знову можуть повторитись болі від травми. Моральну шкоду оцінює в сумі 10 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що проходила курс лікування зв»язку з погіршенням стану здоров»я з 03.12.2013 року по 29.12.2013 року. Надані нею квитанції підтверджують понесення витрат на лікування. Щодо відповідачки судом винесено вирок і ОСОБА_2 визнано винною за ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у вигляді громадських робіт.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, винною себе не вважає, придбання ліків позивачкою не пов»язане з подією, що сталась між ними, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та картку хворої № 160631, медичну картку амбулаторного хворого № 3160631 ОСОБА_1, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справі про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2014 року ОСОБА_2 визнана винною у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і їй призначено покарання у вигляді 60 годин громадських робіт. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2014 року - без змін.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджені обставини події та отримання позивачкою тілесних ушкоджень, на які посилаюся позивачка в позовній заяві.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.

Витрати понесені позивачкою на лікування підтверджені в судовому засіданні наданими нею квитанціями (а.с. 7-10) на суму 2 529,56 грн., епікризами КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» та оглянутими в судовому засіданні карткою хворої № 160631, медичною карткою амбулаторного хворого № 3160631 ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначені розміру моральної шкоди, судом враховано, що позивач отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких, вимушена тривалий час лікуватись та приймати ліки, що порушує звичний ритм життя та вимагає додаткових зусиль для його відновлення. Відповідач працює, але отримує мінімальну заробітну плату, на її утриманні знаходиться трирічна дитина, чоловік не працює.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визначає моральну шкоду у розмірі 1 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 243,60 грн. щодо позовних вимог немайнового характеру та в такій же сумі щодо позовних вимог майнового характеру.

На підставі викладеного і ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 2 529,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) в рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 1 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко