У Х В А Л А

31 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Романюка Я.М.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу спадкодавця,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом.

Зазначала, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_6 на її користь грошові кошти у сумі 592481,00 грн. Станом на 11 червня 2012 року рішення суду виконано частково, а саме: з боржника ОСОБА_6 на її користь було стягнуто в рахунок погашення боргу 314 192,85 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_6 спадщину отримала ОСОБА_4, просила суд стягнути з останньої на її користь залишок боргу в сумі 280 108,15 грн, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року, позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, в межах вартості майна, отриманого у спадщину, борг спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ???? ? ???? 28 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>0 108 грн 15 коп., 3% річних в сумі 19 233 грн 86 коп., інфляційні витрати в сумі 17 658 грн 75 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 листопада 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та ухвалення нового рішення з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини 2 статті 1281 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року.

ОСОБА_4 вказує на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивачка пред'явила вимоги до спадкоємців в межах шестимісячного строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судом встановлено, що кредитором не дотримано шестимісячний строк пред'явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, передбачений статтею 1281 ЦК України.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу спадкодавця відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: Н.П. Лященко
Я.М. Романюк
Ю.Л. Сенін