Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

27 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свій позов обґрунтовує тим, що 4 липня 2014 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси з ОСОБА_2 на його користь стягнуто борг за договорами позики від 1 червня 2012 року та від 1 серпня 2012 року в загальній сумі 380270 грн. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси залишено без змін.

Під час вирішення позову про стягнення основного боргу за договорами позики питання стягнення 3% річних, індексу інфляції та пені не вирішувалося.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, сума боргу відповідачу збільшена з урахуванням індексу інфляції, та нараховані 3% річних за весь час прострочення грошового зобов'язання., а саме: 3% річних - за період з 31 грудня 2012 року по 1 жовтня 2014 року - 19940 грн. 73 коп; інфляційні - за період з 31 грудня 2012 року по 1 жовтня 2014 року - 43731 грн. 05 коп; пеня за період з 31 грудня 2012 року по 1 жовтня 2014 року - 105089 грн. 94 коп.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 177127 грн. 66 коп., а саме 3% річних в сумі 19940 грн. 73 коп., інфляційні в сумі 43731 грн. 05 коп., пеня в сумі 105089 грн. 94 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив, просив стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 19940 грн. 73 коп., пеню в сумі 105089 грн. 94 коп., а всього 125030 грн. 67 коп. Надав суду заяву, в якій змінені позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути в його відсутність, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договорами позики від 1 червня 2012 року та від 1 серпня 2012 року в загальній сумі 380270 грн. та понесені судові витрати в сумі 3654 грн.

Вказаним рішенням встановлено, що 1 червня 2012 року між сторонами укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язався повернути іноземну валюту - 24840 доларів США, що станом на 1 червня 2012 еквівалентно 198720 грн. та повністю розрахуватися до 30 грудня 2012 року, проте цього не зробив.

Також, 1 серпня 2012 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в сумі 181550 грн., які зобов'язався повернути до 31 грудня 2012 року, про те у визначений в розписці строк -31 грудня 2012 року грошові кошти не повернув.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 вересня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 липня 2014 року залишене без змін.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, в т.ч. сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Згідно з Постановою № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем за договором позики не погашений та становить 380270 грн., суд вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 125030 грн. 67 коп. ( за період з 31 грудня 2012 року по 1 жовтня 2014 року), яка складається з 3% річних в сумі 19940 грн. 73 коп., та пені в сумі 105089 грн. 94 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1251 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 526,599,610 625,1046 -1050 ЦК України, ст.ст. 10, 14, 88, 212, 213,224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних та пеню за договорами позики в сумі 125030 грн. 67 коп., за період з 31 грудня 2012 року по 1 жовтня 2014 року та 1251 грн. 80 коп. судового збору, а всього 126282 грн. 47 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання ним його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Головуючий: Р. В. Демчик