Справа № 752/4589/14-ц
Провадження №: 2/752/1132/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

01.04.2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 10.11.2013 року о 13 год. 30 хв. на вул. Столичне шосе буд. № 104 у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої було пошкоджено належний їй на праві приватної власності автомобіль «Фольксваген» д.н.з. АІ 3224 ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року, визнано ОСОБА_2 Зазначена постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2014 року. Відповідно до Актуалізованого звіту № 17/02-ТЗ від 28.03.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 складає 321 791, 22 грн., а ринкова вартість 153 378, 52 грн. Вартість автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому вигляді після дорожньо-транспортної пригоди відповідно до зазначеного висновку складає 31 819, 28 грн. 06.03. та 13.03. 2014 року зверталася до відповідача з письмовими претензіями про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка не покривається страховою виплатою у розмірі 71 559, 24 грн., однак зазначені претензії залишені без виконання. Позивач також зазначила, що внаслідок невідшкодування їй завданої майнової шкоди, знищенням належного їй автомобіля вона зазнала сильних душевних страждань, що призвели до негативних змін у її налагодженому житті, погіршилося її матеріальне становище. Просила стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої майнової шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням ОСОБА_4 «СК «Провідна», що складає 71 559, 24 грн., витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження та актуалізації звітів у розмірі 1 900, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., судові витрати по сплаті судового збору при зверненні в суд з позовом у розмірі 834, 59 грн.

02.03.2015 року в судовому засіданні представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог. Відповідно до уточнених позовних вимог представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої майнової шкоди та відшкодуванням отриманим від ОСОБА_4 «СК «Провідна», що складає розмір 107 040, 14 грн., оскільки відповідно до висновку № 10925/4-54 від 10.12.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди склала 370 653, 18 грн., ринкова вартість склала 243 368, 63 грн., а ринкова вартість залишків 86 328, 49 грн.. Також просив відшкодувати витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження та актуалізації звітів у розмірі 1 900, 00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн., судові витрати по сплаті судового збору при зверненні в суд з позовом у розмірі 1 194, 50 грн.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених у заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача проти позову заперечувала. Зазначила, що позивач не надала належних та допустимих доказів щодо розміру заподіяної їй шкоди, а також про те, що у матеріалах справи відсутнє підтвердження про виплату ОСОБА_4 «СК «Провідна» страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн. Щодо моральної шкоди, просила відмовити у задоволенні цих вимог у повному обсязі, оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди позивач перебувала на пасажирському сидінні, а керування власним автомобілем довірила ОСОБА_5, який порушив правила дорожнього руху щодо меж допустимої швидкості, що зініціювало ситуацію при якій було скоєно дорожньо-транспортну пригоду. Щодо вимог про відшкодування витрат на проведення авто товарознавчого дослідження та актуалізацію звітів, зазначила, що такі дії для визначення розміру матеріальної шкоди не були обов»язковими, а тому підстави для стягнення цих витрат з відповідача відсутні. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні заявлених вимог у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 10 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а правилами зазначеної статті встановлено, що не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі та встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 10.11.2013 року керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 під час руху по паркувальному майданчику, де перетинаються траєкторії руху транспортного засобу, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_3, який наближався до нього з правого боку, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів, що призвело до пошкодження обох автомобілів, чим порушив п. 10.11 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.182).

За результатами розгляду апеляційної скарги на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року суддею судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва 13.01.2014 року винесено постанову про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 (а.с.183-184).

Відповідно до розяснень, що містяться у п. 4 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов»язана відшкодувати шкоду.

Як зазначено вище, постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2012 року, яка набрала законної сили встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за результатами якої було пошкоджено належний на праві власності ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіль НОМЕР_3 сталася з вини водія ОСОБА_2.

За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до правил ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Звертаючись в суд з позовом позивач стверджувала, що обов»язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована у ОСОБА_4 «СК «Провідна», відповідно останнє здійснить виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000, 00 грн., заявила вимоги про відшкодування майнової шкоди за мінусом 50 000, 00 грн., що складають розмір належного їй страхового відшкодування.

Під час розгляду справи по суті, представник позивача також просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу за мінусом отриманого страхового відшкодування у розмірі 50 000, 00 грн..

На підтвердження розміру майнової шкоди, що завдана ОСОБА_1 з вини ОСОБА_2, позивачем надано суду висновок №17/02-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу та висновок №17-2/02-ТЗ про оцінку транспортного засобу, складені 18.02.2014 року суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 (а.с.44-80).

За даними зазначених висновків, об»єктом дослідження яких був транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_4, станом на 18.02.2014 року з використанням витратних та порівняльних методичних підходів визначено: вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у розмірі 122 217, 12 грн.; вартість відновлювального ремонту - 278 389, 84 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу 106 760, 96 грн.; ринкова вартість транспортного засобу 122 217, 22 грн.; ринкова вартість після аварійного транспортного засобу 15 456, 16 грн.

Безпосередньо на момент звернення до суду позивачем надано актуалізовані висновки №17/02-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу та №17-2/02-ТЗ про оцінку транспортного засобу, складені 28.03.2014 року за зверненням ОСОБА_1 суб»єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 (а.с. 14-38).

За даними зазначеного вище актуалізованого висновку №17/02-ТЗ по вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 визначена за витратним та порівняльним підходом станом на 28.03.2014 року складає 321 791, 22 грн., ринкова вартість визначена за порівняльним підходом складає 153 378, 52 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 121 559, 24 грн.

На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених в «Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_4 внаслідок пошкодження станом на 28.03.2014 року складає 153 378, 52 грн..

Актуалізований висновок №17-2/02-ТЗ про оцінку транспортного засобу свідчить про те, що дійсна (ринкова) вартість після аварійного транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_4 станом на 28.03.2014 року складає 31 819, 28 грн. (а.с.31-38).

Зазначені висновки викликали сумніви у представника відповідача з огляду на те, що не мають документального та нормативного обґрунтування, а суб»єкт оціночної діяльності, який їх складав не був попереджений про кримінальну відповідальність.

За результатами проведення автотоварознавчої експертизи 10.12.2014 року експертом Київського НДІСЕ складено висновок №10925/14-54 про те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2013 року складає 370 653, 18 грн., ринкова вартість аналогічного транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Passat, з урахуванням строку його експлуатації складає 243 368, 63 грн., а ринкова вартість працездатних складових (залишків) транспортного засобу марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2013 року складає 86 328, 49 грн. (а.с.107-117).

Відповідно до роз»яснення Постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,що міститься в п. 15, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю на момент пошкодження. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні представник позивача повідомив суду, що власник, пошкодженого з вини ОСОБА_2 транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_1 не проводила відновлювальний ремонт зазначеного автомобіля, а реалізувала його залишки, визначення ринкової вартості яких представник позивача просив прийняти суд до уваги за даними висновку автотоварознавчої експертизи №10925/14-54 від 10.12.2014 року зробленого експертом Київського НДІСЕ, а саме у розмірі 86 328,49 грн.

Так, приймаючи до уваги, що ринкова вартість транспортного засобу автомобіля НОМЕР_5, пошкодженого 10.11.2013 року з урахуванням строку його експлуатації на момент проведення експертного дослідження на виконання ухвали суду складала 243 368, 63 грн., а вартість відновлювального ремонту 370 653,18 грн., то проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу було економічно обґрунтованим.

Під час судового розгляду справи представник позивача стверджував, що власник пошкодженого 10.11.2013 року автомобіля НОМЕР_4 зазначений транспортний засіб реалізувала, однак вартість відчуженого транспортного засобу суду не вказана.

За результатами проведення автотоварознавчої експертизи на виконання ухвали суду, експертом зроблено висновок, що ринкова вартість аналогічного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Passat з урахуванням строку його експлуатації складає 243 368, 63 грн., а ринкова вартість працездатних складових (залишків) транспортного засобу марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2013 року складає 86 328, 49 грн.

За правилами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз»яснень постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що міститься в п. 14 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Уточнюючи позовні вимоги представник позивача просив відшкодувати ОСОБА_1 завдані збитки, розмір якого відповідає ринковій вартості пошкодженого транспортного засобу в сумі 243 368, 63 грн. за мінусом ринкової вартості залишків у сумі 86 328, 49 грн. та страхового відшкодування в сумі 50 000, 00 грн., стягнувши різницю в сумі 107 040, 14 грн..

Зважаючи на те, що проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_5 після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2013 року було економічно не обґрунтованим, відповідно суд приходить до висновку що розмір майнової шкоди належний позивачу, представником останньої визначено правильно.

Заперечення представника відповідача з приводу того, що у суду відсутня інформація про розмір виплаченого позивачу ОСОБА_4 «СК «Провідна» страхового відшкодування, а також відсутність належних доказів на підтвердження розміру шкоди, завданого позивачу не приймаются судом до уваги з огляду на наступне.

Як встановлено судом вище, належний на праві власності позивачу ОСОБА_1 транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_5 було пошкоджено 10.11.2013 року з вини відповідача ОСОБА_2

Відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» максимальний розмір страхового відшкодування, який підлягав до виплати на одного потерпілого за шкоду завдану майну складав 50 000, 00 грн. і саме за мінусом цієї суми позивач просила зобов»язати відповідача відшкодувати завдану їй майнову шкоду.

Представник позивача не надала суду доказів на спростування зазначеної інформації, а тому вона прийнята судом до уваги як достовірна і не підлягала перевірці.

Що ж стосується заперечень представника відповідача щодо неналежності наданих суду позивачем доказів з приводу визначення вартості відновлювального ремонту та ринкової ціни аналогічного транспортного засобу тому, що був пошкоджений, то суд при вирішенні заявленого спору скористався висновками автотоварознавчої експертизи, які зроблені експертами Київського НДІСЕ на виконання ухвали суду.

При зверненні в суд з позовом, на підтвердження розміру майнової шкоди, позивачем було надано суду висновки про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу та оцінку транспортного засобу, зроблені суб»єктом оціночної діяльності, які викликали сумніви у представника відповідача з приводу того, що висновки не містили нормативно-правового обґрунтування, а особа, яка їх робила не була попереджена про кримінальну відповідальність.

Судом було задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи проведення якої було доручено експертам Київського НДІСЕ, з зазначенням, що позивач має надати експерту для огляду пошкоджений транспортний засіб.

Як видно зі змісту висновку автотоварознавчої експертизи №10925/14-54 від 10.12.2014 року зробленого експертом Київського НДІСЕ, пошкоджений транспортний засіб ним не оглядався, висновок зроблено на підставі даних матеріалів справи та інформації зафіксованої на CD диску з фотографіями пошкодженого транспортного засобу, без вказівки суду про проведення зазначеного експертного дослідження тільки на підставі даних матеріалів справи.

Саме з зазначених підстав, судом було задоволено клопотання представника відповідача про призначення повторної автотехнічної експертизи тією ж експертною установою з наданням експерту для огляду пошкодженого автомобіля.

Зазначена ухвала суду не була виконана, оскільки представник позивача повідомив про відсутність у позивача об»єкту дослідження.

Проте, судом встановлено, що при проведенні 17.02.2014 року розрахунків визначення вартості відновлювального ремонту, пошкодженого 10.11.2013 року транспортного засобу автомобіль НОМЕР_5 СОД ОСОБА_6 було використано офіційний курс долара США станом на 20.01.2014 року, за яким один долар США коштував - 7, 993 грн., експерт Київського НДІСЕ скористався даними про офіційний курс долара США станом на11.11.2014 року за яким 100 доларів США коштували 1577,1363 грн.

Дослідженням зазначених висновків суд встановив, що СОД ОСОБА_6 визначив ринкову вартість пошкодженого автомобіля НОМЕР_5 у розмірі 122 217,12 грн., що відповідно до офіційного курсу валют станом на 17.02.2014 року відповідало (122 217,12 : 7,993 = 15 290,51 дол.США) 15 290,51 дол.США, а експерт Київського НДІСЕ визначив ринкову вартість цього ж автомобіля в розмірі 243 368, 63 грн., що відповідно до офіційного курсу валют станом на 11.11.2014 року відповідало (243 368, 63 : 15, 771 = 15 431,40 дол.США) 15 431, 40 дол.США.

Приймаючи до уваги, що наданий суду позивачем висновок СОД ОСОБА_6 на підтвердження розміру шкоди та отриманий судом висновок від Київського НДІСЕ з цього ж питання не містять суттєвих розбіжностей, попередження судом експерта Київського НДІСЕ про кримінальну відповідальність, а також відсутність заперечень представника відповідача щодо обсягу пошкоджень завданих автомобілю НОМЕР_5 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2013 року, а тому при вирішенні заявленого спору суд скористався даними про вартість відновлювального ремонту, ринкову вартість та вартість працездатних складових (залишків) зазначеного транспортного засобу, що містяться у висновку експерта Київського НДІСЕ №10925/14-54 від 10.12.2014 року.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 у частині відшкодування моральної шкоди з зазначених у позовній заяві підстав, то вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Звертаючись в суд з позовом, позивач обґрунтувала завдання їй моральної шкоди тим, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль був фізично знищеним. У зв»язку з протиправною поведінкою відповідача, яка призвела до фізичного знищення належного їй майна перенесла сильні емоційні страждання, а незадоволення відповідачем її законних вимог позбавило її можливості реалізації звичок та бажань, вимагало додаткових зусиль для організації свого життя, що також завдавало душевних страждань.

Зазначені позивачем твердження приймаються судом до уваги, оскільки факт пошкодження з вини ОСОБА_2 належного ОСОБА_1 на праві власності майна - автомобіля НОМЕР_5 є беззаперечним, що призвело до змін способу життя позивача.

З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку що внаслідок протиправних дій з боку відповідача позивачу завдано моральну шкоду, що може бути відшкодована в грошовому вираженні сумою в розмірі 3 000, 00 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору необхідно відшкодувати позивачу за рахунок відповідача в межах задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22,23,1187,1192,1194 ЦК України, ст.ст. 3,5,10,11,60, 79,84,86,88,212,213-215 ЦПК України

суд, -

в и р і ш и в:

позові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 107 040, 14 грн., моральної шкоди 3 000, 00 грн.,понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 100,40 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 111 140 (сто одинадцять тисяч сто сорок) грн. 54 коп..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.