РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Греховій Г.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю відповідача - ОСОБА_3.

за участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, посилаючись на те, що він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року. В цей день вони зареєстрували шлюб в органах РАЦС. Проживати разом, вести спільне господарство, мати спільний бюджет та побут сторони почали з вересня 2007 року, що згідно положень ст. З Сімейного Кодексу України свідчить про існування повноцінної сім'ї.

За час проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти 25 лютого 2013 року сторони придбали у власність житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 48360 грн. та земельну ділянку площею 0,2000 га для обслуговування вказаного житлового будинку, розташовану у АДРЕСА_1, вартістю 47907 грн. Будинок та земельна ділянка були придбані на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених 25.02.2013 р. приватним нотаріусом на ім'я ОСОБА_3

У вказаному будинку відразу після його придбання сторони зареєстрували місце проживання.

Від шлюбу дітей не було і вони вирішили усиновити дитину. Повне оформлення усиновлення займало тривалий період часу, однак першими кроками на цьому шляху було придбання житлового будинку та офіційна реєстрація шлюбу.

Проте, завершити юридичну процедуру усиновлення ОСОБА_5 не встигли, оскільки ОСОБА_3 під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні в серпні 2014 року, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 жовтня 2014 року шлюб було розірвано.

ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року без реєстрації шлюбу.

Визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий № НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просить визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий НОМЕР_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити у повному обсязі,

Відповідач та її представник у судовому засідання позов визнали частково, вказавши, що вона проживала з позивачем однією сім'єю з вересня 2007 р., вони планували усиновити дитину, виховувати її, однак сімейні стосунки не склались. житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в АДРЕСА_1 вона придбала за кошти, отримані за договорами кредиту, отриманими нею під час спільного проживання в інтересах сім'ї.

У подальшому відповідач позовні вимоги не визнала, вказавши, що у неї та ОСОБА_1 не було спільного бюджету, позивач не приймав участь у придбанні житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані у в АДРЕСА_1. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Виходячи із змісту даної правової норми, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 cт. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У відповідності до ч. 1 cт. 190 Цивільного кодексу України майном є окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 cт. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 4 cт. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові №6-55ц13 від 19 червня 2013 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року - день реєстрації шлюбу в органах РАЦС. Проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, що згідно положень ст. 3 Сімейного Кодексу України свідчить про існування повноцінної сім'ї.

Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Сторони у судовому засіданні визнали факт проживання у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року. Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні як свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали з осені 2007 р. однією сім'єю, вели спільне господарство, за період спільного проживання придбали автомобіль марки "Москвич", придбали будинок, здійснювали будівництво хліва на земельній ділянці, яка розташована у АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що за час проживання з відповідачкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти 25 лютого 2013 року сторони придбали у власність житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 48360 грн. та земельну ділянку площею 0,2000 га для обслуговування вказаного житлового будинку, розташовану у АДРЕСА_1, вартістю 47907 грн. Будинок та земельна ділянка були придбані на підставі договорів купівлі - продажу.

Суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий НОМЕР_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, . 1 cт. 61, ч. 4 cт. 65, ст. 74 Сімейного кодексу України, п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року.

Визнати об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 до ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий НОМЕР_2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий НОМЕР_2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі у сумі 482 грн.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.