Справа № 215/4579/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Махоні Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя ,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 р. представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя до ПАТ «КЗРК» /далі ПАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 243600 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що 17 роки 7 місяців працював в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У квітні 2015 року рішенням ЛЕК Українського науково-досліницького інституту протокол №560 промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання, а саме, радикулопатія полі сегментарна попереково-крижова(L4, L5, S1) та шийна (С5, С6, С7) переважно справа, з помірно вираженим больовим та мязово-тонічним синдромами, вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні та помірно-вираженими загальними статико-динамічними порушеннями, хронічний (пиловий) бронхіт, легенева недостатність першого ступеню, які відповідно до даних індивідуальної СГХ умов праці від 17.12.2014 р. Ф-2/2-11-3/4209 виданого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів, де вказано, що ці захворювання виникли з вини роботодавця.

Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві, про що був складений акт розслідування від 05.06.2015 року, де вказано, що позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Згідно до медичного висновку МСЕК від 02.07.2015 р. серії 12 ААА №014527 йому було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 40% та 3 група інвалідності з 15.06.2015 року з переглядом у 2016 року. Виходячи з характеру захворювань позивача він не має змоги вести звичайне життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він погано спить вночі, через постійні болі. Зранку без сторонньої допомоги не може встати з ліжка, відчуває болі в кистях, онімію ніг, загальна слабкість, задишку, швидко втомлюється, що порушує його нормальні життєві звязки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з: ПАТ - 243600 грн. моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю.

Представник ПАТ ОСОБА_3 позов не визнала, надала письмові заперечення згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачу була встановлена лише тимчасова втрата працездатності. Позивач уклав трудовий договір та свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено поясненнями сторін, актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.5-8), що позивачу ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання, а саме радикулопатія полі сегментарна попереково-крижова(L4, L5, S1) та шийна (С5, С6, С7) переважно справа, з помірно вираженим больовим та мязово-тонічним синдромами, вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні та помірно-вираженими загальними статико-динамічними порушеннями, хронічний (пиловий) бронхіт (а.с. 11-18). Позивачу було встановлено 40 % втрати професійної працездатності з переглядом у 2016 року (а.с.9).

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на підприємстві а.с.5-8, встановлені хронічні професійні захворювання, а саме радикулопатія полі сегментарна попереково-крижова(L4, L5, S1) та шийна (С5, С6, С7) переважно справа, з помірно вираженим больовим та мязово-тонічним синдромами, вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні та помірно-вираженими загальними статико-динамічними порушеннями, хронічний (пиловий) бронхіт (а.с. 11-21). Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносилися до 3 класу 2 ступеня, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на виробничому обєднанні ПАТ «КЗРК» - 16 років 6 місяців. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров?я, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки, з постійними болями., те, що він зранку без сторонньої допомоги не може вставати з ліжка, відчуває болі в кистях, онімію ніг, загальна слабкість, задишку, швидко втомлюється, що порушує його нормальні життєві звязки.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком (а.с.11-21) позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 14000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму що вимагає позивач завищеною.

Посилання представника відповідача щодо отримання позивачем допомоги за рахунок фондів соціального страхування у зв'язку з ушкодженням здоров'я судом до уваги не беруться, оскільки така допомога мають інший правовий характер та підстави їх нарахування.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн., без урахування податків та обовязкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення.

СУДДЯ: