02 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, -
Позивач у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та доповненнях до нього, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Суд вважає, що причини неявки представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Судом встановлено, що з 02.11.2011 року по 08.12.2014 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом № 50і від 08.12.2014 року він був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 /а.с. 4-6/.
У день звільнення 18.12.2014 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.07.2014 року по 08.12.2014 року.
З вищевказаної довідки також вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 124,72 гривень /а.с. 35/.
Так, заробітна плата позивача за період з 01.12.2014 року по 08.12.2014 року складає (6 календарних днів Х 124,72 грн. = 748,32 грн.) 748,32 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
З позовної заяви вбачається, що при звільненні позивачу не було виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку тривалістю 65 календарних днів.
Враховуючи вищевикладені обставини з відповідача підлягає стягненню на користь позивача компенсація за невикористану відпустку у розмірі (65 календарних днів Х 124,72 грн. = 8106,80 грн.) 8106,80 гривень.
На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Суд, на підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходить з наступного.
Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Так судом встановлено, що згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/925 від 11.12.2014 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні повні два місяці роботи перед його звільненням складала 124,72 гривень /а. с. 35/.
Таким чином, судом встановлено, що з моменту звільнення позивача по день винесення даного рішення, а саме: з 09.12.2014 року по 02.03.2015 року, минуло 58 робочих днів, а сума середнього заробітку позивачки за цей час складає (58 робочих днів х 124,72 гривень = 7233,76 грн.) 7233,76 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що порушенням трудових прав, яке полягало у нездійсненні у день звільнення розрахунку належної заробітної плати, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних переживаннях та порушенні нормального ритму життя його та членів його сім'ї, зокрема неповнолітнього сина та дружини, яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, які через невиплату позивачу заробітної плати залишилися без засобів до існування. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000,00 гривень.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 364,93 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.
Керуючись ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України, п. 20 Постанови від 24 грудня 1999р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" на користь держави судовий збір в розмірі 364 (триста шістдесят чотири) гривні 93 копійки.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційній суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Л.Г. Шатілова