АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8089/15 Справа № 175/13/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: ОСОБА_2

Суддів колегії: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі : Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про відшкодування збитків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнено з ПрАТ «Українська транспортна страхова Компанія» на користь ОСОБА_5 суму матеріальних збитків у розмірі 34865,14 грн., яке складається з виплати страхового відшкодування, пені, 3% річних та індексу інфляції.

Стягнено з ОСОБА_6В на користь ОСОБА_5 франшизу та витрати пов'язаних з направленням телеграм, в розмірі - 1092,64 грн.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Стягнено з ПрАТ «Українська транспортна страхова Компанія» та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму судового збору у розмірі 195,00 грн. з кожного.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму судового збору у розмірі 243,60 грн. за позовну вимогу по моральній шкоді.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» звернулося з апеляційною скаргою, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги частково, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - зміні в частині стягненого розміру збитків з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що о 13:00 годині 21 травня 2014 року на вул. Високій в смт. Кіровське, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Premium», державний номерний знак НОМЕР_1, під керування ОСОБА_6, та автомобіля марки «Ford Fusion», державний номерний знакАЕ7994ЕС, власником якого є ОСОБА_7 та яким, на момент ДТП, керувала ОСОБА_5, внаслідок даної пригоди автомобілю позивачки завдано механічних ушкоджень, а самій власниці матеріальних збитків.

Постановою Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21 травня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Premium» д/н НОМЕР_1 застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/9750956 страховик ПрАТ «УТСК». Строк дії полюсу з 06 лютого 2014 року до 05 лютого 2015 року (включно), ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000,00 гривень та розмір франшизи 1000,00 гривень.

22 квітня 2014 року позивач повідомив страхову компанію про настання страхового випадку та надав усі передбачені Законом документи, а 05 червня 2014 року було надано заяву на виплату страхового відшкодування та наданий для огляду представнику компанії пошкоджений автомобіль НОМЕР_2.

Згідно висновку експерта - автотоварознавця від 14.05.2014 року №0505/14/14, розмір матеріального збитку, завданий автомобілю НОМЕР_3, складає - 49902,18 грн.

Страхова компанія частково сплатила суму страхового відшкодування 26 листопада 2014 року в розмірі 5000,00 грн. та 02 грудня 2014 року в розмірі - 16492,54 грн.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ПрАТ «Українська транспортна страхова Компанія» зобов'язана сплатити ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 27409,64 грн., пеню - 3526,53 грн., 3% річних - 503,02 грн., та індекс інфляції - 3425,95 грн., а всього сума розміру матеріальних збитків складає - 34865,14 грн.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 625, 979 ЦК України, ст. 22, 29, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 9 Закону України «Про страхування», ст.ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку, про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в зазначеному розмірі, а також пеню, 3% річних та індекс інфляції.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розрахунку пені та 3% річних не звернув уваги на п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", де передбачено, що протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування,зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, та у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

За правилами п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Позивач 22 квітня 2014 року повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а з заявою на виплату страхового відшкодування 05.06.2014 року/а.с. 18, 19/

Отже, позивач звернулася з заявою про отримання відшкодування через 44 дні, з дня подання повідомлення про ДТП, тому строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на 14 днів, тобто зазначений в Законі строк для здійснення страхового відшкодування та його виплату закінчується 19 вересня 2014 року, з якого настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду, зменшивши розмір пені, 3% річних, з урахуванням дати звернення з заявою про виплату страхового відшкодування та виплаченої добровільно суми пені в розмірі 598,84грн. (а.с.104)

Колегія суддів погоджується з розрахунком відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України/а.с. 11-12/, однак дата початку нарахування такої відповідальності є 19 вересня 2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводами апеляційної скарги в цій частині.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення пені та 3% річних підлягають частковому задоволенню, стягнувши з страхової компанії на користь позивача за період з 19.09.2014 року по 26.12.2014 року пеню в розмірі 3057,61 грн., враховуючи виплачену добровільно пеню в розмірі 598,84грн.( 3057,61 - 598,84), та 3% річних в сумі 447,75 грн.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд необґрунтовано взяв до уваги висновок експерта, яким встановлені збитки в розмірі 49902,18 грн., не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, оскільки спричинені внаслідок страхового випадку, які повязані з відновленням автомобіля позивача, складають 83492 грн., що підтверджуються актом виконаних робіт та квитанцією про оплату відновлювального ремонту автомобіля позивача /а.с. 205,206/.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі, що не перевищує розміру прямого збитку.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд безпідставно розрахував вартість страхового відшкодування з ПДВ, не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови у позові з наступних підстав.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Виходячи з аналізу змісту вищенаведених норм законодавства, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

У разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

При цьому сам по собі висновок судової автотоварознавчої експертизи не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, пов'язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

Таким чином, у випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають.

З матеріалів справи вбачається, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача проводив ФОП ОСОБА_8А./а.с. 203-206/, який є платником єдиного податку, тому податкові зобов'язання щодо сплати ПДВ, в даному випадку, не виникають.

Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 14 ЦК України, страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування.

Наведене випливає також з приписів ч. 2 ст. 1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо стягнення з страхової компанії страхового відшкодування у зазначеному розмірі, враховуючи виплачені суми.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду змінити в частині стягненого розміру збитків та ухвалити нове рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року змінити в частині стягненого розміру збитків на користь ОСОБА_5.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова Компанія» на користь ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_4) суму збитків у розмірі 34340,95 грн., яка складається з виплати страхового відшкодування в розмірі 27409,64 грн., пені в сумі 3057,61 грн., 3% річних в сумі 447,75 грн. та індексу інфляції в сумі 3425,95 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: