Справа № 165/2125/14-ц Провадження № 22-ц/773/112/15 Головуючий у 1 інстанції: Свередюк А.В.
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М. ,

суддів - Мудренко Л.І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача - Місюри І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою позивача на рішення Нововолинського міського суду від 11 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Акцент-Банк» звернулось в суд з даним позовом до ОСОБА_2, який обґрунтований тим, що між банком та відповідачем ОСОБА_2 21.07.2008 року було укладено договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим станом на 12.06.2014 року виникла заборгованість за кредитом - 2840 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11154,34 грн., 6930 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1046,22 грн. - штраф (процентна складова), всього 22470,56 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Нововолинського міського суду від 11.11.2014 року в задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Акцент-Банк», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивачем не надано суду тарифів, які є складовою частиною кредитного договору і які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, що унеможливлює встановити правомірність заявлених позовних вимог, позбавляє можливості перевірки даних, викладених у розрахунках заборгованості за кредитом ОСОБА_2 Крім того, з наданої позивачем копії розрахунку заборгованості по ОСОБА_2 неможливо зробити висновок щодо правильності нарахування йому процентів за користування кредитом, неможливо відслідкувати періоди погашення ним заборгованості за кредитом, не вказано дату припинення погашення заборгованості та не надано доказів коли банк закрив (чи не закрив) картрахунок.

Проте, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та не узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.07.2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н про надання кредиту на суму 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та 180% на прострочену заборгованість (а.с.9-12).

Проте, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо погашення кредиту не виконав і станом на 12.06.2014 року загальна сума боргу за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості, наданого банком (а.с.4-8), становить 22470 грн. 56 коп., в тому числі: 2840 грн. заборгованості за тілом кредиту; 11154 грн. 34 коп. заборгованості за відсотками; 6930 грн. заборгованості по комісії; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1046 грн. 22 коп. штрафу (процентна складова), і відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, які разом з Заявою, Правилами користування платіжною карткою складають договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві (а.с.9-12).

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той же строк.

Пункти 6.5. та 6.6. Умов та правил надання банківських послуг визначають, що клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. В випадку невиконання зобов'язань по договору клієнт зобов'язаний на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню.

Згідно п. 6.9. Умов та правил надання банківських послуг в випадку виникнення заборгованості по картковому рахунку клієнт зобов'язується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Пункт 5.2. Умов та правил надання банківських послуг визначає, що у випадку порушення держателем умов цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань вцілому чи у визначеній банком частині.

Розділом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісячно належать до сплати держателем протягом строку дії картки. Мінімальний обов'язковий платіж є обов'язковим для держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі.

Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною картою строк і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем визначений в пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту.

За умовами Заяви та п. 4.1. Правил користування платіжною картою, погашення заборгованості по кредиту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Пунктом 5.6 цих Правил передбачено, що власник кредитної карти доручає банку списувати з будь-якого його рахунку, відкритого в банку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Таким чином, Умови та правила надання банківських послуг, письмова заява на видачу кредиту, підписана банком та позичальником, Правила користування платіжною карткою, підтверджують наявність зобов'язання відповідача перед банком та визначають усі необхідні вимоги, які ставляться до кредитного договору, як порядок погашення кредиту, відсотків, порядок їх нарахування, а також штрафні санкції. Розрахунок заборгованості, наданий банком, містить повне відображення руху коштів по кредитній карті відповідача, є зрозумілим та правильним.

Надані представником позивача під час апеляційного розгляду справи тарифи підтверджують правильність зроблених банком розрахунків кредитної заборгованості відповідача.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд за наявності всіх підстав для задоволення позову прийшов до необґрунтованого висновку щодо відмови у позові банку до ОСОБА_2, у зв'язку чим таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог банку. З відповідача на користь банку, відповідно до наданого банком розрахунку кредитної заборгованості, підлягає до стягнення заборгованість на загальну суму 22470 грн. 56 коп., в тому числі: 2840 грн. заборгованості за тілом кредиту; 11154 грн. 34 коп. заборгованості за відсотками; 6930 грн. заборгованості по комісії; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1046 грн. 22 коп. штрафу (процентна складова).

У відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь банку з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 365 грн. 40 коп., сплачений при поданні позовної заяви та апеляційної скарги, а також витрати в дохід держави на оплату публікації в засобах масової інформації судового оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 150 грн.

Таким чином, дане рішення суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду від 11 листопада 2014 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором б/н від 21.07.2008 року в сумі 22470 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят) грн. 56 коп., в тому числі: 2840 грн. заборгованості за тілом кредиту; 11154 грн. 34 коп. заборгованості за відсотками; 6930 грн. заборгованості по комісії; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1046 грн. 22 коп. штрафу (процентна складова), та 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати на оплату публікації в засобах масової інформації судового оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: