Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2861/15-ц
Провадження №: 2/332/1041/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. при секретарі Івановій Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої

дитини та утримання дружини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 20 вересня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні, оскільки вони з відповідачем проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Від добровільного матеріального утримання дитини відповідач ухиляється та витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім»ї не цікавиться. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків він не має. У даний час вона перебуває у тяжкому матеріальному стані, так як чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини, а також відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2 ст. 84 СК України, відповідно до якої, дружина, з якою проживає дитини, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому вважає правомірним стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00грн. щомісячно до його повноліття, а також на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 700,00грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, у зв»язку з чим вирішила звернутися до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. В подальшому позивачка в судове засідання не з»явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти їх задоволення, але у меншому розмірі чим просить позивачка, оскільки його заробіток не дозволяє сплачувати аліменти у такому розмірі, який зазначений позивачкою. Він працює і має стабільний доход, інших неповнолітніх дітей він не має і аліменти нікому не сплачує. В подальшому відповідач в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності та постановити рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 20.09.2013 року, про що 20.09.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 189/а.с.4/.

Згідно свідоцтву про народження встановлено, що сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач ОСОБА_2, матір»ю зазначена позивачка ОСОБА_1./а.с.5/.

У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже положеннями даної норми передбачений обов»язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і(або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою № 229 від 17.08.2015 року, виданою ПАТ «Запоріжвогнетрив», відповідно до якої ОСОБА_2 працює на даному підприємстві та його доход за період з лютого 2015 року по липень 2015 року включно, склав 30808,07грн.(а.с.24). Отже, відповідач ОСОБА_2 має регулярний доход, а тому, за наявністю таких обставин, суд вважає за можливе присудити кошти як на утримання неповнолітньої дитини, так і на утримання дружини у частці від його доходу, а не в твердій грошовій сумі, як просить позивачка.

Судом встановлено, що відповідач аліменти більш нікому не сплачує, інших утриманців немає та стан його здоров»я є задовільним.

У відповідності зі ст. 84 ч.2, 4 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи працює вона і незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, середньомісячна заробітна плата відповідача, з урахуванням його доходу за останні 6 місяців, складає 5134,67грн., що свідчить про те, що він може надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній дружині.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено сторонами, шлюбні стосунки між ними припинені і спільне господарство не ведеться. Їх спільна малолітня дитина ОСОБА_3 на даний час знаходиться на утриманні позивачки ОСОБА_1. Разом з тим, сторонами в судовому засіданні був визнаний той факт, що відповідач інших неповнолітніх дітей та утриманців не має, аліменти нікому не сплачує. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст. 61 ЦПК України).

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини, суд у відповідності зі ст. 182 СК України враховує його матеріальне становище і стан здоров'я, а також матеріальне становище і стан здоров'я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку/доходу/ щомісяця, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання про можливість частково задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на її утримання, як непрацездатної дружини, та при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу України, на підставі наданих та оцінених доказів, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, з урахуванням того, що в судовому засіданні встановлений факт того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Разом з тим, суд враховує, що згідно рішення суду з відповідача також будуть стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісяця, а тому приходить до висновку, що з урахуванням його матеріального становища, з нього слід стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, оскільки він може надавати матеріальну допомогу своїй дружині саме у зазначеному розмірі. При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, на підставі наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог.

Разом з тим, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 243,60грн..

Керуючись ст.ст. 80, 84 ч.2,4; 180, 181-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10,11,60,88,209,212,213-215,218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Запоріжжя, громадянина України на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 3-х літнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року, починаючи стягнення з 09 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60грн..

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя Андрюшина Л.А.