Справа № 444/875/11 Головуючий у 1 інстанції: Копняк С.М.
Провадження № 22-ц/783/5765/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті апеляційного скарги

03 вересня 2015 року суддя Апеляційного суду Львівської області Мікуш Ю.Р. перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, як поручителя, на користь позивача заборгованість за кредитним договором №010/08-3/3805 від 18.07.2008 року, боржником по якому є ПП "Львівський перевізник", в сумі 335 110,05 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 297 664,30 грн., по сплаті відсотків 33 430,29 грн., загальна сума пені 4 015,46 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржила особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що вказаним рішенням суд вирішив питання про його права та обов»язки.

Вказує, що з відповідачкою ОСОБА_4 перебуває у шлюбі з 05.09.1992 року. Оскаржуваним рішенням суду стягнуто заборгованість за кредитним договором з його дружини, що свідчить про те, що вона повинна виконати грошові зобов»язання за рахунок власних грошових коштів. Посилається на те, що відповідно до ст.61 СК України об»єктами права спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя, а відтак юридичним наслідком Договору поруки в даному випадку є розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю. Враховуючи вказані осбтавини вважає, що договір поруки фактично створює обов»язки не лише для відповідача у справі, але й для нього, оскільки для погашення заборгованості банк має право звернути стягнення на майно поручителя, яке знаходиться у спільній сумісній власності. Стверджує, що не надавав згоди на укладення договору поруки, який є юридичним наслідком розпорядження їх спільним майном.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в прийнятті апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналіз зазначених норм встановлює порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії відкриття апеляційного провадження, під час якого вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права та обов'язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов'язків у зв'язку із ухваленим рішенням, та в залежності від встановленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року права та обов»язки апелянта ОСОБА_2 не порушені виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК та ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Майном згідно із ч. 1 ст. 190 ЦК вважається не лише предмети матеріального світу, а також майнові права та обов'язки.

На підставі ч. 4 ст. 65 СК України укладений одним із подружжя договір створює обов'язки для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно, одержане за цим договором, використане для задоволення потреб сім'ї.

Частиною 1 ст. 553 ЦК визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 73 СК за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Так як договір поруки укладено не в інтересах сім'ї, він не породжує для другого з подружжя ніяких обов'язків і за зобов'язаннями поручителя за цим договором стягнення не може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. За зобов'язаннями того з подружжя, хто є поручителем, стягнення може бути накладено лише на особисте майно поручителя. Кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Отже, законні підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі з причин ненадання згоди другого з подружжя поручителю на укладення договору поруки відсутні, оскільки вказаний договір не був укладений в інтересах сім»ї та не породжує юридичних наслідків для другого з подружжя.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 не має передбаченого ст.292 ЦПК України права на апеляційне оскарження.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст.292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Керуючись ч.1 ст.292 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2012 року.

Матеріали апеляційної скарги повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Мікуш Ю.Р.