Єдиний унікальний номер №243/6862/15-ц
Номер провадження №2/243/3657/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«27» серпня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Жмарьові П.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_3 Дільгама Гасим-Огли, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2015 року позивачі звернулись до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом, про визнання ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог зазначили, що їм, на праві приватної власності у різних долях належить житловий будинок з господарськими та побутовими будовами і спорудами, що розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Малогородська, буд. №64. Позивачу ОСОБА_1 у спірному будинку належать 10/30 часток, а ОСОБА_3 є власницею 3/20 часток. Відповідачі вже протягом тривалого часу мешкають закордоном. ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квітні 2014 року виїхали до Російської Федерації, а відповідач ОСОБА_6 зі своїм сином ОСОБА_7, з червня 2013 року проживають в Ізраїлі. Відповідачі не проживають у спірному домоволодінні, однак продовжують значитися зареєстрованими у ньому. Не оплачують комунальні послуги, кореспонденцію за вказаною адресою не отримують, і взагалі, спірним майном не цікавляться. Позивачі самостійно несуть витрати повязані з утриманням спірного майна. Жодних особистих речей відповідачів у будинку немає. Вони відмовляються добровільно знятись з реєстрації, через що позивачі змушені звернутися до суду для вирішення цього питання. У звязку із викладеним, позивачі просили суд визнати ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №64, розташованим по вул. Малогородській у м. Словянськ Донецької області. А також, зобовязати Сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Словянського ГУ УМВС України у Донецькій області зняти відповідачів з реєстрації у зазначеному домоволодінні.

Позивач, ОСОБА_1, у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Зазначила, що реєстрація відповідачів у зазначеному будинку, перешкоджає позивачам в отриманні субсидій.

Позивач, ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, в залу суду не зявилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.33).

Представник позивачів ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 22 липня 2015 року (а.с.23), в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідачі, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, про час, дату і місце судового розгляду були повідомлені через оголошення у пресі (а.с.43). Відомостей про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду було встановлено, що за позивачем ОСОБА_1, на підставі свідоцтв про право на спадщину від 19 жовтня 1979 р. та від 06 грудня 2004 р. зареєстровано право власності на 10/30 часток житлового будинку розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Малогородська, буд. №64.

Позивачу ОСОБА_3, у зазначеному будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 грудня 2004 р. належать 3/20 часток.

Викладене підтверджується довідкою КП БТІ №1921-2/0.83/01 від 31 липня 2015 року (а.с. 31).

З наданої суду копії домової книги вбачається, що відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 значаться зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16-22).

Згідно акту обстеження матеріально-побутового стану родини, складеного 13 липня 2015 року керівником комітету мікрорайону «Лимани» м. Словянська ОСОБА_9, в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановлено, що відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 виїхали до Російської Федерації та не проживають у спірному будинку з 20 квітня 2014 року. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виїхали до Ізраїлю і не мешкають за вказаною адресою з 18 червня 2013 року. (а.с. 12).

Викладене в акті також підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона мешкає по вул. Сведлова, 5/2, м. Словянська, що неподалік від будинку №64 по вул. Малогородській. З позивачем ОСОБА_1 має дружні стосунки протягом приблизно 10 років. Свідок приходить до будинку позивача щодня. 3 квітня 2014 року, зять ОСОБА_1 Дільгам та онуки, виїхали із спірного будинку на заробітки, ніби то до Азербайджану. Речей відповідачів в будинку ОСОБА_1 немає, місце перебування зазначених осіб їй невідоме. Хто такі ОСОБА_6 та ОСОБА_12 свідок не знає, у будинку ОСОБА_1 вона їх ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні, надала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_11, зазначивши, що відповідач ОСОБА_5 у будинку №64, що по вул. Малогородській м. Словянська не проживає приблизно з 2014 року. Відповідач виїхав до Азербайджану разом із дітьми. ОСОБА_6 та ОСОБА_12 приблизно у 2013 році, виїхали до м. Москви РФ, а потім до Ізраїлю. Знає, що ОСОБА_6 була зареєстрованою у спірному будинку, проте не мешкала у ньому, а проживала з іншим чоловіком. Місце перебування відповідачів на даний час їй невідоме.

У відповідності до ст. 316 ЦК України , правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_4, та ОСОБА_5 в спірному житловому будинку не мешкають з 20 квітня 2014 року, а відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_6

Н.В. з 18 червня 2013 року. Відповідачі не отримують кореспонденцію за даною адресою, їх особисті речі в домоволодінні відсутні, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договорів найму житлового приміщення з власниками житла не укладали, участі у витратах по утриманню будинку не приймають, спірним житлом не цікавляться, перепон у користуванні будинком їм ніхто не чинив.

Виходячи з вищенаведеного, суд визнає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в частині визнання ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В частині вимог щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку у спірному будинку, суд відмовляє виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права на користування жилим приміщенням. Враховуючи, що порядок зняття особи з реєстраційного обліку встановлений законом, рішення суду, яке набрало законної сили обовязкове для виконання всіма органами, установами та організаціями, підстав для встановлення подальшого порядку виконання даного рішення саме судом не вбачається.

Компенсації понесених судових витрат позивачі не вимагають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_3 Дільгама Гасим-Огли, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 Дільгама Гасим-Огли, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вулиця Малогородська, №64.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за відсутністю підстав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2015 року.

Суддя Н.О. Чемодурова