У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Головне управління юстиції у Львівській області, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що йому на праві приватної власності належать квартири АДРЕСА_1 у м. Львові.

06 жовтня 2000 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір безоплатного користування вказаними приміщеннями для здійснення нею професійної діяльності, однак умови вказаного договору були порушені, оскільки відповідачі уклали між собою договір про співпрацю, за яким ОСОБА_5 без його згоди, як наймодавця, надала у користування ОСОБА_6 вказані приміщення для здійснення нотаріальної діяльності.

Посилаючись на те, що договір про співпрацю від 28 жовтня 2009 року, укладений між приватними нотаріусами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушує його право розпорядження своєю власністю, у зв'язку з чим відповідно до ст. 228 ЦК України <nau://ukr/435-15|st228> є нікчемним, позивач просив суд застосувати наслідки недійсності правочину та усунути перешкоди у здійсненні ним права розпорядження належним майном, шляхом звільнення ОСОБА_6 приміщень 3-1, 3-2 кв.3, 5-1, 5-2, 5-5 кв.5 і частини приміщення 5-4 квартири по АДРЕСА_1 м. Львові згідно технічних паспортів від 19 червня 1995року і відповідних правовстановлюючих документів.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалено застосувати наслідки недійсності нікчемної угоди - договору про співпрацю від 28 жовтня 2009 року, укладеного між приватними нотаріусами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - усунути перешкоди у здійсненні позивачем права розпорядження належним йому майном, шляхом звільнення ОСОБА_6 належних йому приміщень 3-1, 3-2 кв.3, 5-1, 5-2, 5-5 кв.5 і частини приміщення 5-4 по АДРЕСА_1 м. Львові згідно технічних паспортів від 19 червня 1995 року і відповідних правовстановлюючих документів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача щодо застосування недійсності нікчемної угоди - договору про співпрацю від 28 жовтня 2009 року, укладеного між приватними нотаріусами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і усунення перешкод у здійсненні права власності майном шляхом звільнення ОСОБА_6 приміщень: 3-1, 3-2 кв.3, 5-1, 5-2, кв.5 і частини приміщення 5-4 по АДРЕСА_1 м. Львові згідно технічного паспорту від 19 червня 1995 року скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оспорюваний правочин був укладений без згоди власника приміщень та порушує його конституційне право на безперешкодне користування та розпорядження своїм майном, тому дійшов обґрунтованого висновку про нікчемність вказаного договору із застосуванням положень ст. 216 ЦК України щодо правових наслідків недійсності правочину.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про усунення перешкод у здійсненні позивачем права розпорядження належним йому майном шляхом звільнення ОСОБА_6 приміщень 3-1, 3-2 кв.3, 5-1, 5-2, кв.5 і частини приміщення 5-4 по АДРЕСА_1 м. Львові, суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності належних доказів на підтвердження того, що відповідач фактично займав вказані приміщення.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 червня 2014 року в частині, залишеній без змін рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І.М. Завгородня Н.А. Горелкіна Ю.Г. Іваненко