Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"22" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретаря Бурлай О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Дніпровський районний відділ Головного управління міграційної служби України у м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

у с т а н о в и в :

08.06.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яка дії в своїх інтересах та інтересах своєї неповнолітньої дитини, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2008 року. У вказаній квартирі зареєстровані четверо осіб: ОСОБА_4 (дружина позивача); ОСОБА_5 (син позивача); ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що відповідачі за вказаною вище адресою не проживають з 2009 року до теперішнього часу і тому втратили право користування квартирою внаслідок їх відсутності без поважних причин понад один рік. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач також зазначає, що оскільки відповідачі не проживають в квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних платежів за комунальні послуги, які нараховуються на відповідачів, що обєктивно порушує права позивача, а тому останній вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

До початку судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та її неповнолітнього сина судом було направлено судову повістку про виклик до суду, однак поштове відправлення повернулось з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за наведених вище обставин, суд визнає повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, з огляду на наступне.

Позивач є власником АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 15.05.2008 року, копією технічного паспорту на квартиру та витягом з державного реєстру правочинів (а.с. 4-8).

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно довідки форми 3 від 23.10.2013 року, у зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Факт не проживання відповідача та її сина у належній позивачу квартирі понад встановлені законом терміни, підтверджується актом затвердженим начальником ЖРЕО-404 від 29.05.2015 року, зі змісту якого вбачається, що відповідачка та її неповнолітній син дійсно фактично не проживають з 2009 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3, але зареєстровані за вказаною адресою.

Таким чином, як вбачається з позовної заяви та зібраних по справі доказів, відповідач зі своєю неповнолітньою дитиною не проживають в квартирі понад встановлений ст. 405 ЦК України термін. Незважаючи на те, що відповідачка не проживає в квартирі, вона з реєстраційного обліку не знімається, не приймає участі в утриманні квартири та не сплачує комунальні послуги, тому суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Стосовно вимог про зняття вказаних осіб з реєстраційного обліку, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, наявність остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідними державними органами при предявленні їм такого рішення без додаткового зобовязання рішенням суду здійснити державними органами такі дії.

Наведена позиція, зокрема, відображена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

За наведених обставин у задоволенні позовних вимог зняття відповідача та її неповнолітньої дитини з реєстраційного обліку слід відмовити, оскільки в даному випадку відсутній спір між сторонами, адже реалізуючі свої повноваження Дніпровський районний відділ Головного управління міграційної служби України у м. Києві, зобовязаний після набрання цим рішенням стосовно визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняти цю особу з реєстраційного обліку без будь-якого додаткового зобовязання за рішенням суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі його законного представника ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Дніпровський районний відділ Головного управління міграційної служби України у м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою №38 в будинку №3 по вул. Астраханській в м. Києві.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -