22-ц/775/900/2015(м)
Категорія 46 Головуючий у 1 інстанції Мельник І.Г.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцева Є.Є.

суддів - Ігнатоля Т.Г., Сорока Г.П.

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, третя особа: Управління міського майна м. Маріуполя, про визнання недійсною приватизації квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 02 липня 2013 року у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 грудня 2012 року скасовано. Позов ОСОБА_2 задоволений. Вирішено скасувати наказ Управління державного майна Маріупольської міської ради № 25977/п від 19.05.2003 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати недійсним свідоцтво від 19.05.2003 року, видане на підставі розпорядження Управління державного майна м.Маіруполя НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про право власності на житло на вищевказану квартиру.

06 серпня 2015 року до апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2, в якій вона просить ухвалити додаткове рішення по справі з питання скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, проведену на підставі свідоцтва про право власності від 19.05.2003 року, виданого на підставі розпорядження Управління державного майна м. Маріуполя НОМЕР_1, на ім'я відповідачів. Зокрема, в заяві зазначила, що 21 серпня 2012 року вона звернулася до суду із позовом, в якому просила скасувати наказ Управління державного майна Маріупольської міської ради № 25977/п від 19.05.2003 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та визнати приватизацію та свідоцтво про право власності на житло на вищевказану квартиру на ім'я відповідачів недійсними.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 грудня 2012 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 02 липня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_2 задоволений.

У зв'язку із ухваленням Апеляційним судом Донецької області рішення від 02.07.2013 року, вона у жовтні 2014 року звернулася до реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області з метою скасування реєстрації права власності на вищевказану квартиру. Листом від 08.10.2014 року за № 3521/46-15 їй було відмовлено в скасуванні державної реєстрації на квартиру у зв'язку із відсутністю в резолютивній частині рішення суду вказівки про необхідність скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1.

У відповідності до ч.2 ст.305, і ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається у відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки позивачем надано суду заяву про розгляд справи без її участі; відповідачі та представник третьої особи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи факсограмами та телефонограмою, зареєстрованими в журналі реєстрації апеляційного суду за №103, до суду не явилися, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення по справі не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається зі справи, за результатами розгляду позову ОСОБА_2 рішенням апеляційного суду від 02.07.2013 року скасовано наказ Управління державного майна Маріупольської міської ради № 25977/п від 19.05.2003 року про передачу квартири АДРЕСА_1 в приватну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнано недійсним свідоцтво від 19.05.2003 року, видане на підставі розпорядження Управління державного майна м.Маіруполя НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про право власності на житло у вищевказаній квартирі - тобто, розглянуті та вирішені усі вимоги, заявлені суду.

Вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину і скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, проведену на підставі свідоцтва про право власності від 19.05.2003 року, виданого на підставі розпорядження Управління державного майна м. Маріуполя НОМЕР_1, на ім'я відповідачів, як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позивачем не було заявлено. Такі вимоги судом не вирішувалися.

У зв'язку із наведеним, немає підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про скасування державної реєстрації права власності відповідачів на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити ОСОБА_2 в ухваленні додаткового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: