АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/808/15-ц
Провадження № 22ц-791/2466/15р Головуючий в І інстанції: Корсаненкова О.О.
Категорія: 46 Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової О.А.

Суддів Бездрабко В.О.

Приходько Л.А.

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Бериславської міської ради Херсонської області до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 07 серпня 2015 року позовні вимоги Бериславської міської ради Херсонської області задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись не те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права просить рішення суду скасувати частково, визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, в задоволенні позовних вимог Бериславської міської ради Херсонської області до ОСОБА_2 відмовити.

Письмових заперечень на скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом І інстанції, квартира АДРЕСА_1 була надана для користування ОСОБА_4 із житлового фонду міста, ордер №151/42 від 28.12.1998 року (знаходиться на балансі Комунального підприємства «Бериславська ЖЕК №1») не приватизована до теперішнього часу.

В ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, в квартирі залишився проживати її син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 01.04.2015 року особові рахунки не переоформлено з померлої ОСОБА_4

07.05.2010 року рішенням виконавчого комітету надано дозвіл щодо прописки ОСОБА_2, яка являється рідною сестрою ОСОБА_3, так як він веде аморальний спосіб життя та для догляду за квартирою.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З'ясувавши усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки відповідач ОСОБА_3 з січня 2014 року без поважних причин не проживає в зазначеній квартирі. А факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 з грудня 2013 року було визнано нею в судовому засіданні.

Вказаний висновок суду підтверджується наступними доказами.

У відповідності до актів від 10.12.2014 року, 29.01.2015 року, 26.03.2015 року, 28.04.2015 року при обстеженні квартири АДРЕСА_1 комісією встановлено, що в квартирі ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_2 не проживають, квартира знаходиться в занедбаному стані, не придатна для проживання, відключена від газопостачання та електропостачання, відсутні батареї, ванна, труби, предмети побуту, скло на вікнах, вхідні двері постійно відчинені.

Згідно висновку дільничного інспектора міліції Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області від 01.04.2015 року, при перевірці заяви ОСОБА_5 про прийняття мір до сусідів, проживаючих в квартирі АДРЕСА_1 , встановлено не проживання за даною адресою ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Судом першої інстанції правильно та обґрунтовано оцінено пояснення свідків з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою кожен доказ не має для суду наперед установленого значення, судом оцінені докази в їх сукупності, а результати оцінки відображені в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття або відхилення.

Суд першої інстанції вірно поклав в основу рішення пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі, оскільки квартира ОСОБА_7 знаходиться поряд із зазначеною квартирою, вона неодноразово заходила в квартиру НОМЕР_1 в нічний та вечірній час та ніколи не бачила там ОСОБА_2, тобто більше шести місяців.

ОСОБА_8 є старшим будинку, проживає на третьому поверсі, над спірною квартирою та також засвідчив факт не проживання відповідачки більше шести місяців в квартирі АДРЕСА_1

Пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі, оскільки зазначені свідки є родичами відповідача (тітка та донька) та заінтересовані в результаті розгляду справи.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо не проживання в квартирі АДРЕСА_1 з поважних причин, а саме через зловживання відповідачем ОСОБА_3 алкогольними напоями, не підтверджені належними доказами. ОСОБА_2 не зверталась по даному факту із заявами до відповідних органів влади та позовною заявою до суду щодо відновлення її порушених прав. Зазначений факт був визнаний ОСОБА_2 в ході розгляду справи та підтверджений показами свідка ОСОБА_6

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про здійснення нею косметичних ремонтних робіт у спірній квартирі, як на підтвердження факту постійного проживання, скільки з пояснень самої відповідачки та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10, вбачається, що ці роботи нею було розпочато на початку травня 2015 року, в зв'язку з перебуванням на розгляді суду даної цивільної справи.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 виїхав із спірної квартири ще в грудні 2013 року, що також підтверджується поясненнями ОСОБА_2, остання мала можливість користуватися даною квартирою та привести її у придатний для проживання стан у період з січня 2014 року по квітень 2015 року, проте не зробила цього.

Також ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів про те, що спірна квартира є єдиним місцем її проживання, оскільки відповідно до довідки ОСББ «Бєлгородська-2» № 06/3 від 23.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 та має такий склад сім'ї: чоловік ОСОБА_12, син ОСОБА_13, донька ОСОБА_10, зять ОСОБА_14, онуки ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Колегія суддів приходить до висновку про те, що з мотивувальної частини судового рішення підлягає виключенню посилання на ст. 116 ЖК України, як на підставу для задоволення позову, оскільки у судовому засіданні доказів відповідно до вимог ст. 60ЦПК України на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано, а судом такі докази та обставини не встановлені.

Інші висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються, як такі,що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що не спростовують висновки суду

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: