Провадження № 2/522/8370/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - виробничого закритого акціонерного товариства «Великодальницький завод продовольчих товарів «Євдокія» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, за участю третьої особи - виробничого закритого акціонерного товариства «Великодальницький завод продовольчих товарів «Євдокія», та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу у розмірі 2 242 849, 96 грн., що відповідно до офіційного курсу гривні встановленого НБУ являється еквівалентом 104 000, 00 дол. США.

Позивач обґрунтовує вимоги тим, що 28 грудня 2013 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, згідно якого він передав ОСОБА_2 104 000, 00 дол. США зі строком повернення 01 квітня 2015 року. Однак у вказаний термін відповідачкою сума позики повернута не була.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи виробничого закритого акціонерного товариства «Великодальницький завод продовольчих товарів «Євдокія» у судовому засіданні вважав позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думки представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 28 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передав ОСОБА_2 104 000, 00 дол. США зі строком повернення 01 квітня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою.

На даний час по вищевказаному договору позики розрахунок з позивачем не був проведений.

Таким чином, невиконання відповідачкою умов договору позики від 28 грудня 2013 року підтверджується наявністю в ОСОБА_1 оригіналу розписки, підписаної власноручно відповідачкою.

У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 524, 526, 530, 533, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи - виробничого закритого акціонерного товариства «Великодальницький завод продовольчих товарів «Євдокія» про стягнення грошових коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 2 242 849 (два мільйони двісті сорок дві тисячі вісімсот сорок дев'ять) грн. 96 коп., що відповідно до офіційного курсу гривні встановленого НБУ являється еквівалентом 104 000 (сто чотири тисячі) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.Б. Свячена