АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Чупікової В. В.

секретар Тодоряк Г. Д.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Чорнея В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №9 (далі - КЖРЕП №9) про захист прав споживача, визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до КЖРЕП №9 про захист прав споживача, визнання дій та бездіяльності неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що йому належить на праві власності АДРЕСА_1, де він проживає з сім'єю у складі трьох осіб.

Даний будинок знаходиться на обслуговуванні у КЖРЕП №9. З відповідачем укладено договір №33804 від 06 листопада 2006 року про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Посилався на те, що відповідачем порушуються умови договору, його права як споживача послуг, які надаються лише частково, на його неодноразові звернення відповідач не реагує, не перераховує безпідставно нараховану, незважаючи на наявність актів-претензій, пільг, заборгованість, на його звернення КЖРЕП № 9 відмовився змінити умови договору. Вказаними діями та бездіяльністю йому, позивачу, завдано матеріальної та моральної шкоди.

У зв'язку з наведеним позивач просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання ним зобов'язань, встановлених договором; визнати невідповідним закону та таким, що не підлягає оплаті та скасувати рахунок відповідача з нарахування оплати позивачу станом на 01 травня 2015 року в сумі 664 грн 65 коп.; зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у зв'язку з наданням їх не в повному обсязі, відповідно до Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій уразі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого постановою Kабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 року №970, за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року та повернути безпідставно отримані кошти, перерахувавши їх на рахунок позивача в установі банку; зобов'язати відповідача нараховувати та пред'являти до оплати позивачу рахунки за послуги тільки ті, які фактично надаються відповідачем і отримуються позивачем, а саме, вивезення сміття, освітлення під'їзду та сходових клітин, видача довідок у разі необхідності; заборонити відповідачу протиправно нараховувати плату за фактично не надані ним і не отримані позивачем послуги, пред'являти такі рахунки до оплати та здійснювати телефонні дзвінки позивачу з вимогою оплатити борг, без його дозволу; внести зміни та доповнення до договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 06 листопада 2006 року, виклавши його в іншій редакції, а саме, п.п.1.3. п.1 договору доповнити абзацом «додати до договору, як невід'ємну частину його копії затвердженого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу на послуги, які відносяться до договору з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 з зазначенням структури, періодичності та строків надання послуг»; п.п.2.7 п.2 викласти у редакції «У разі надання послуг невчасно, неякісні або не в повному обсязі виконавець на підставі акта-претензії зобов'язується провести перерахунок розміру плати споживачу, за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території протягом наступного місяця з дати отримання акта-претензії»; п.п.3.2.4. п. 3 доповнити абзацом наступного змісту: «У разі ненадання «Виконавцем» «Позивачу» інформації на запит та первинних документів, які свідчать і підтверджують фактичне надання і отримання послуг, споживач вправі повністю відмовитися від оплати нарахованих, але фактично ненаданих і не отриманих послуг»; п.п.8.4. п.8 доповнити абзацом 2, який викласти в наступній редакції: «У разі істотного порушення договору виконавцем, істотної зміни обставин, зникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугою виконавця, споживач вправі розірвати або змінити договір у порядку встановленому законом»; цей же пункт доповнити абзацом 3, який викласти у такій редакції: «Договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу споживача у разі істотного порушення виконавцем договору, та в інших випадках, встановлених договором або законом»; з додатку №1 про Перелік послуг і оплати за них виключити такі послуги як обслуговування внутрішньобудинкових систем водо-теплопостачання і водовідведення, поточний ремонт, прибирання прибудинкової території, обслуговування димовентканалів, підготовка житлового фонду до експлуатації в зимовий період, дератизація, дезінсекація, загальногосподарські та адміністративні витрати.

У рахунок відшкодування матеріальної шкоди позивач просив стягнути з відповідача 20000 грн, з яких 5000 грн матеріальні збитки, пов'язані з проведенням позивачем ремонтних робіт у будинку за власний рахунок, 11182 грн шкода завдана здоров'ю, а також завдана порушенням прав споживача, внаслідок безпідставно незаконно нарахованих і отриманих коштів, позбавлення права позивача на пільги зі сплати житлово-комунальних платежів, 3818 грн - моральна шкода.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову у відповідній частині.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з сім'єю у складі трьох осіб у АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 травня 1999 року (а.с.8).

Будинок № 10 перебуває на балансі КЖРЕП № 9, що визнається сторонами.

Між позивачем та КЖРЕП №9 06 листопада 2006 року укладено договір про надання відповідачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 42).

Позивач стверджує, що відповідачем послуги надаються не в повному обсязі та невчасно, заборгованість за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року нарахована без урахуванням цього, а також без урахування пільг зі сплати послуг, якими користується позивач та члени його сім'ї.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про зобов'язання відповідача перерахувати розмір оплати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у зв'язку з неповним та неякісним їх наданням, суд належним чином свого висновку не мотивував, обмежившись лише посиланням на недоведення позову, а також на те, що нарахування заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг не порушує прав позивача.

Проте, суд першої інстанції не застосував до спірних відносин відповідних норм матеріального права, не дав оцінки доказам, на які посилався позивач на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не у повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 16 Закону виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 18 Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором.

Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Обов'язок оформлення та розгляду актів-претензій сторони передбачили у пп.6.1-6.2 договору від 06 листопада 2006 року.

У справі встановлено, що позивачем з дотриманням вказаних норм Закону та договору, у зв'язку з неприбуттям представника КЖРЕП № 9 14 вересня 2011 року, 27 грудня 2014 року, 02 березня 2015 року складено акти-претензії, у який зазначено про невиконання КЖРЕП № 9 конкретних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у т. ч. неприбирання прибудинкової території, які підписано позивачем та двома іншими споживачами (а.с. 40, 21, 11).

У порушення норм Закону та договору відповідачем не вирішено питання про перерахунок платежів, а також не надано обґрунтованої письмової відмови в задоволенні претензій.

Так, на претензію від 14 жовтня 2011 року відповідачем дана відповідь про відсутність укладеного між сторонами договору (а.с.39), на претензію від 27 грудня 2014 року не дано відповіді по суті, а лише зроблено висновок про незазначення у претензії строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг (а.с.19).

Відповідачем також не дано відповіді на акт-претензію від 02 березня 2015 року, оскільки у листі від 18 березня 2015 року йдеться про те, що споживачу на аналогічні претензії відповіді давалися раніше (а.с.10).

Таким чином, у справі встановлено, що відповідачем при нарахуванні позивачеві заборгованості не враховано акти-претензії від 14 вересня 2011 року, 27 грудня 2014 року, 02 березня 2015 року, а тому з урахуванням права споживча на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не у повному обсязі, зниження їх якості, на часткове задоволення позову слід зобов'язати КЖРЕП № 9 перерахувати нараховану ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням актів-претензій відповідно до Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 р. № 970 .

Вимоги позивача також зводяться до перерахунку заборгованості та повернення безпідставно отриманих КЖРЕП № 9 коштів у зв'язку з неврахуванням за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року пільг, які має право позивач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 9 Закону України державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До їх числа відносяться, зокрема, нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії малозабезпеченим громадянам.

Право позивача та членів сім'ї на відповідні пільги, як і те, що такі пільги відповідачем до травня 2012 року не враховувалися при проведенні нарахування плати за житлово-комунальні послуги, сторонами визнається.

Про наявність пільг стверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у м. Чернівці ради від 14 травня 2012 року (а.с.37).

Тому на часткове задоволення позову на відповідача слід покласти обов'язок перерахувати заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року з урахуванням пільг на три особи.

В суді апеляційної інстанції позивач відмовився від позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Тому рішення суду першої інстанції у зазначеній частині слід скасувати із закриттям провадження у справі.

Що ж до рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1, то колегія суддів вважає, що підстави для його скасування відсутні.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведено у ст. 16 ЦК України.

Вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання ним зобов'язань, встановлених договором, визнання невідповідним закону та таким, що не підлягає оплаті та про скасування рахунку відповідача з нарахування оплати позивачу станом на 01 травня 2015 року в сумі 664 грн 65 коп., вимога про повернення безпідставно отриманих коштів за договором про надання житлово-комунальних послуг не є належними самостійними способами захисту порушеного права у спірних правовідносинах.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача нараховувати та пред'являти до оплати йому рахунки за послуг тільки ті, які фактично надаються відповідачем і отримуються позивачем, а саме, вивезення сміття, освітлення під'їзду та сходових клітин, видачу довідок у разі необхідності, про заборону відповідачу нараховувати плату за фактично не надані ним і не отримані позивачем послуги, пред'являти такі рахунки до оплати, та здійснювати телефонні дзвінки позивачу з вимогою оплатити борг, без його дозволу суперечать змісту прав та обов'язків сторін за договором про надання житлово-комунальних послуг. Законом передбачено, що у разі ненадання або надання не у повному обсязі послуг, зниження їх якості в порядку, споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги у визначеному договором або законодавством порядку.

Не ґрунтуються на нормах Закону, Цивільного кодексу України вимоги ОСОБА_1 про внесення змін та доповнень до договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 06 листопада 2006 року.

Ці вимоги зводяться до необхідності викладення більшості умов договору у редакції, що пропонується позивачем як споживачем послуг, що надаються КЖРЕП № 9.

Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово - комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово - комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Отже, необхідність укладення договору на надання житлово - комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

Укладений між сторонами договір відповідає положенням Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач не надає згоди на зміну умов договору, а тому підстави для ухвалення судового рішення про зміну умов договору на запропонованих позивачем умовах відсутні.

По суті правильним є і рішення суду про відмову у задоволення вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Так, вимоги про відшкодування 5000 грн як матеріальних збитків, пов'язаних з проведенням позивачем ремонтних робіт у будинку за власний рахунок, не ґрунтуються на змісті умов, укладеного між сторонами договору.

Проведення відповідних робіт із витрачанням матеріалів за власний рахунок позивач не узгоджував із відповідачем та не укладав з ним додаткових угод.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення 11182 грн, на відшкодування шкоди, завданої здоров'ю, а також порушенням прав споживача, внаслідок безпідставно незаконно нарахованих і отриманих коштів, позбавлення права позивача на пільги зі сплати житлово-комунальних платежів.

У даній справі встановлено, що відповідачем при розрахунку заборгованості не враховано три акти-претензії, а також наявність пільг на трьох осіб за період до травня 2012 року.

Проте порушення, допущені відповідачем, не знаходяться у причинному зв'язку з наявністю у позивача певних захворювань та витрачання коштів на лікування позивача, докази чого він подав до суду.

Неправильне нарахування плати за житлово-комунальні послуги може бути підставою для проведення відповідного перерахунку, а не для стягнення з відповідача сплачених позивачем коштів.

Суд першої інстанції належним чином не мотивував відмову у задоволенні більшості згаданих вище позовних вимог, проте це не вплинуло на правильність по суті їх вирішення, за винятком вимог про зменшення розміру плати за надані послуги шляхом зобов'язання відповідача провести перерахунок за оспорюваний період.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 9 про зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості скасувати.

Позов у цій частині задовольнити частково.

Зобов'язати Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9 перерахувати нараховану ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2015 року з урахуванням актів-претензій від 14 вересня 2011 року, 27 грудня 2014 року, 02 березня 2015 року та з урахуванням пільг на три особи.

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у частині позовних вимог задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №9 про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Провадження у справі в цій частині закрити.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді І.Б. Перепелюк

В. В. Чупікова