БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1214/15-ц
провадження № 2/361/959/15
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаря Масловської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, переданих за договором позики, відсотків та пені, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, переданих за договором позики, відсотків та пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 травня 2014 року між нею (далі - Позичкодавець) та ОСОБА_4 (далі - Позичальник), ОСОБА_5 (далі - Поручитель) укладений договір позики та поруки, відповідно до якого Позичкодавець передала Позичальнику грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) євро. Про отримання даних коштів ОСОБА_4 власноручно написав розписку та зобов'язався їх повернути не пізніше 30.09.2014 р. Відповідно до умов зазначеного договору Позичальник зобов'язався кожного місяця сплачувати Позичкодавцю 3% від суми позики, а, у разі неповернення позиченої суми до 30.09.2014 року, ОСОБА_4 зобов'язався сплачувати Позикодавцю пеню у розмірі 0,5 % від усієї суми неповернутих грошей. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до умов вказаного Договору ОСОБА_5, як Поручитель, зобов'язався нести солідарну відповідальність з ОСОБА_6 перед позивачем щодо зобов'язань, які виникли у зв'язку із виконанням Договору позики.

У визначений Договором строк ОСОБА_4 отримані кошти не повернув, з січня 2015 року припинив виплату відсотків за Договором, з жовтня 2014 не сплачував пеню. На неодноразові вимоги позивача щодо повернення суми позики, відсотків та пені відповідачі відповідають відмовою, у зв'язку із чим позивач змушена звернутися до суду із позовом, відповідно до якого просить стягнути солідарно із відповідачів суму позики у розмірі 2000 євро, суму процентів за січень 2015 рік у розмірі 1 713 грн., виходячи із того, що на час подачі позову до суду за офіційним курсом НБУ 1 євро дорівнює 28,56 грн., розмір пені - 1 330 євро, що складає 37 985 грн., виходячи з того, 0,5 % пені за кожний день починаючи з 01.10.2014 року (133 днів) дорівнює 10 євро за день, а також просить солідарно стягнути із відповідачів судові витрати, понесені при подачі даного позову до суду.

У ході розгляду справи по суті позивач уточнила позовні вимоги, відповідно до яких просила стягнути солідарно із відповідачів суму у розмірі 114 591,40 грн., з яких 96 818,4 грн. - загальна сума на початок подачі позову, яка включає в себе розмір основної позики - 2000 євро, 60 євро - проценти за користування сумою позики, та 1330 євро - пеня, починаючи з 01.10.2014 року по 09.02.2015 р., та 17 773 грн. - загальна сума, на яку зріс борг станом на 08.04.2015 р.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 доводи позовних вимог підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

31 травня 2014 року між ОСОБА_3 (далі - Позичкодавець), ОСОБА_4 (далі - Позичальник) та ОСОБА_5 (далі - Поручитель) укладено Договір позики та поруки (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Позичкодавець передав Позичальнику, а Позичальник отримав від Позичкодавця позику - грошові кошти, у розмірі та на умовах цього договору, а Поручитель поручився перед Позичкодавцем за виконання Позичальником зобов'язання, що виникли в зв'язку з укладанням та виконанням цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума договору, а саме грошова сума переданих коштів становить 2000 (дві тисячі) Євро валюти, що дорівнює 33 000 (тридцять три тисячі) грн. за комерційним курсом на дату укладення договору за курсом 16,5 грн. за 1 (один) євро валюти.

Згідно даних розписки від 31 травня 2014 року, копія якої міститься у матеріалах справи, а оригінал оглянуто у судовому засіданні, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) Євро, та зобов'язався повернути позичкову суму до 30 вересня 2014 року.

Пунктами 3.1.4. Договору передбачено, що Позичальник зобов'язався не пізніше 8-го числа кожного календарного місяця, що є наступним після отримання позики, сплачувати Позичкодавцю 3 % (три відсотки) від суми позики в Євровалюті.

Відповідно до п. 4.1.4. Договору Позичальник зобов'язався не пізніше 30.09.2015 року повернути всю грошову суму позики Позичкодавцю у Євро валюті - 2000 Євро, тільки у разі коли на момент повернення позики комерційний курс Євро валюти буде дорівнювати або буде більшим ніж 16,5 грн. за 1 (один) євро валюти.

Зі змісту п. 6.1.4. Договору вбачається, що у разі неповернутої позики у термін, зазначений у п. 4.1.4. або 7.14 цього договору, Позичальник зобов'язався сплачувати Позичкодавцю пеню у розмірі 0,5 % від усієї не повернутої грошової суми.

Згідно п. 1.6. Договору з моменту його укладення та порушення Позичальником своїх зобов'язань перед Позичкодавцем, Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Позичкодавцем щодо зобов'язань, які виникли у зв'язку з виконанням цього Договору, у тому числі передбачені п. 1.2. та п. 1.4.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі частково чи повністю повернули грошові кошти згідно розписки.

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, згідно розрахунку позивача вбачається, що на момент подання позову до суду (станом на 09.02.2015 р.) заборгованість відповідачів з урахуванням розміру позики та суми процентів за користування позикою за січень 2015 рік та пені, починаючи з 01.10.2014 р. по 09.02.2015 р., склала 3390 Євро. Однак, на час подачі заяви про збільшення заборгованості (08.04.2015 р.) борг збільшився на 700 євро (120 Євро проценти за користування позикою за лютий і березень 2015 р., та 580 євро - пеня, починаючи з 10.02.2015 року по 08.04.2015 р.).

Зі змісту статті 533 ЦК України вбачається, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі за № 6-79цс14, «Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України».

У п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Отже, виходячи із норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та беручи до уваги, що на день постановлення рішення курс гривні до 1 євро, встановлений Національним Банком України на 25.08.2015 року, становить 24 грн. 93 коп., суд вважає, що розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів становить 101 963, 70 грн., з яких:

49 860 грн. - сума боргу за договором позики;

4 487,40 грн. - нараховані проценти;

47 616,30 грн. - пеня.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення солідарно із відповідачів боргу за договором позики у розмірі 101 963, 70 грн.

У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 526, 625, 530, 1046, 1047, 1048 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 49 860 (сорок дев'ять тисяч вісімсот шістдесят) грн.., нараховані проценти у розмір 4 487 (чотири тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 40 коп., пеню у розмірі 47 616 (сорок сім тисяч шістсот шістнадцять) грн.. 30 коп., всього: 101 963 (сто одна тисяча дев'ятсот шістдесят три) грн. 70 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 понесені витрати при оплаті судового збору в розмірі по 509,82грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин