Провадження № 4-с/185/55/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Юдіної С.Г.

за участю секретаря Заверуха О.А.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу по скарзі ОСОБА_1 на дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, суд

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду зі скаргою на дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції в якій просив суд : визнати неправомірною без діяльність ВДВС Павлоградського МРУЮ, щодо не скасування накладеного обтяження на майно, по закритому виконавчому провадженню; зобовязати ВДВС Павлоградського МРУЮ скасувати вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на те, що 25.06.2015 року була видана постанова про повернення стягувачеві виконавчого документу ВП № 47239472 виданого Павлоградським міськрайонним судом про стягнення з нього боргу у розмірі 6358,95 грн. та закриття виконавчого провадження. Однак на початку вересня йому стало відомо що його майно продовжує знаходитися у арешті. 17.09.2015 року він письмово звернувся до начальника ВДВС з проханням скасувати арешт. Однак на прийомі державний виконавець повідомила йому що арешт не буде знятий, оскільки стягувач має право знову звернутися з виконавчим листом. Вважає, дії виконавчої служби Павлоградського МРУЮ неправомірними, оскільки відповідно до ч 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином вважає, що бездіяльність державного виконавця порушила його права та законні інтереси по закриттю виконавчого провадження.

В судовому засіданні заявник та його представник, кожен окремо, підтримали скаргу, посилаючись на доводи наведені в скарзі.

Представник заінтересованої особи - державний виконавець Підгорна І.М. в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, надала суду заперечення на скаргу відповідно до змісту яких зазначила, що 06.04.2015 року було відкрито виконавче провадження та наданий боржнику строк для добровільного виконання рішення. 14.04.2015 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору. Судовий наказ боржником не було виконано. 15.04.2015 року відправлені запити до Пенсійного фонду про наявність рахунків у банках боржника. 14.04.2015 винесена постанова про арешт коштів боржника. 17.06.2015 року арешт накладено на кошти ОСОБА_1 в межах суми 7048,35 грн. 09.06.2015 року була частково стягнута сума заборгованості - 10,00 грн. виконавчого збору та заборгованість на користь КП «Павлоградтеплоенерго» 24,85 грн. У звязку з відсутністю майна на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернутий стягувачу. Однак п. 5 даної статті не позбавляє стягувача повторно предявити виконавчий документ. Зазначила, що у разі повернення виконавчого документу арешт скасовується лише на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а саме при поверненні виконавчого документу до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав. Крім того, зазначила що боржником до теперішнього часу не сплачено борг за рішенням суду.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доходить висновку що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таки підстави.

Так в судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 47239472 на підставі судового наказу № 429-3729-12 виданого 19.09.2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Павлоградтеплоенерго» боргу в сумі 6358,95 грн. Боржнику надано термін до 13.04.2015 року для добровільного виконання судового наказу. (а.с. 17)

У зазначений в постанові про відкриття виконавчого провадження строк для добровільного виконання судового наказу, боржник суму боргу не погасив.

14 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_3 винесена постанова про арешт коштів боржника що знаходяться у ДОДАТ «Райффайзен банк Аваль» в м. Дніпропетровськ, та АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві, у межах суми 7048,35 грн. (а.с. 19)

25 червня 2015 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_3 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна, на яке можливо звернути стягнення. Залишок боргу становить 6334,10 грн. Крім того, зазначено, що виконавчий документ може бути предявлений для виконання в строк до 25.06.2016 року. (а.с. 21)

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання, протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено у постанові про повернення виконавчого документу (а.с. 21) строк предявлення судового наказу до 25.06.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закриттю у разі : 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувану, або знищення речі, що має бути передана стягувану в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою ст. 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непредявлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Таким чином, Закон чітко регламентує випадки у яких виконавче провадження підлягає закриттю і серед підстав закриття провадження відсутня така, як повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, строк предявлення виконавчого документу до виконання спливає 25.06.2016 року. Отже суд вважає, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь КП «Павлоградтеплоенерго» не закінчено.

Натомість заявник в обґрунтування скарги посилається на ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» яка передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Дійсно у разі повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу (посадової особи), який його видав, як це передбачено ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника знімається.

Однак, доводи заявника викладені у скарзі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки виконавчий документ, а саме судовий наказ, не був повернутий до Павлоградського міськрайонного суду, тобто до органу який його видав, судовий наказ був повернутий стягувачу (а.с. 20).

Таким чином, суд вважає що дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 є правомірними, у звязку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя: С. Г. Юдіна