Номер провадження: 22-ц/785/4557/15
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.,

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною 3 років, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04. 03. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

19. 11. 2014 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% усіх видів його заробітку для дитини відповідного віку на місяць до досягнення дитиною повноліття і стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2, яка дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином до досягнення ОСОБА_5 трьох років, тобто до 2016 р. у розмірі 1/4 усіх видів його заробітку з тих підстав, що шлюб не розірвано, але відносини зіпсувалися і відповідач у лютому 2014 р. пішов з сім'ї і проживає окремо від неї та сина, який постійно проживає з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає жодної матеріальної допомоги та не вважає за потрібне утримувати свого сина в той час як вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має можливості працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В запереченнях проти позову ОСОБА_3 просив розглянути справу за його відсутності, визначити розмір аліментів на утримання дитини не більше 200 грн., тобто менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, а у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовити тому, що він не має доходу, є потерпілим від ЧАЕС, не може працевлаштуватися, є хворіючою людиною, фактично знаходиться на утриманні батьків і систематично лікується від тяжких недуг.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 04. 03. 2015 р. позов ОСОБА_2 задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій 520 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19. 11. 2014р., та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного віку, тобто до 23. 12. 2016 р., у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісяця, починаючи з 19. 11. 2014 р. і у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку 200 грн. та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині відмовити, і змінити рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини з 520 грн. на 310 грн. щомісячно, що дорівнює 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що в нього не має жодного доходу, його зусилля знайти роботу не приносять позитивного результату, він є потерпілим від ЧАЄС, його захворювання змушують його періодично лікуватися, внаслідок чого він проживає фактично на утриманні батьків. Зазначає, що проживає в депресивному районі, за станом здоров'я не має можливості виїжджати на заробітки в інші регіони, у зв'язку з чим вважає стягнення з нього разом 720 грн. об'єктивно несправедливим. Послався на те, що до досягнення дитиною трирічного віку державою проводяться відповідні виплати на дитину.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що вважає рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісяця в розмірі 520 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 182, 184 СК України і того, що відсутні відомості, що відповідач працює і має дохід, відповідач не визнаний інвалідом, всі медичні документи щодо хвороби відповідача датовані лютим-березнем 2014 р. і станом на час розгляду справи актуальної інформації відповідачем не надано; а задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку виходив з положень ст. ст. 75, 84 СК України і врахував, що відповідач працездатний, доказів неможливості працевлаштування через хворобу не надав, зобов'язаний утримувати сина та позивачку до досягнення дитиною трирічного віку і тому суд вважає, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу.

Проте з вказаним висновком суду в повному обсязі погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є батьками сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні матері ОСОБА_2 і проживає разом з нею.

Позивач ОСОБА_2 проживає і зареєстрована в с. Ставрове Красноокнянського району Одеської області, а відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в с. Ставрове Красноокнянського району Одеської області, а проживає в с. Радове Зарічненського району Рівненської області зі своїми батьками (копія довідки Кухченської сільської ради від 30. 12. 2014 р. № 3914).

ОСОБА_3 не виконує свої обов'язки по утриманню дитини і не надає утримання матері дитини, офіційні дані про його працю відсутні.

За наданими відповідачем ОСОБА_3 даними Зарічненського районного центру зайнятості Рівненської області від 30. 12. 2014 р. на протязі 2006 - 2007 р. р. ОСОБА_3 отримував статус безробітного, допомогу по безробіттю і матеріальну допомогу у період професійного навчання, за наказом від 25. 09. 2007 р. знятий з обліку відповідно до п. 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у зв'язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин після закінчення встановленого строку відвідування.

Сторони вказані обставини не оспорюють і вони підтверджені матеріалами справи.

Стосовно надання відповідачем до суду першої інстанції незавіреної ксерокопії посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської аварії (3 категорія), на ім'я ОСОБА_3, виданого 02. 06. 1994 р. з безстроковим терміном дії, то цей статус не звільняє батька від обов'язку утримувати дитину, а надає відповідачу ОСОБА_3 відповідні пільги та компенсації.

Суд першої інстанції на підставі матеріалів справи обґрунтовано вказав, що відповідач є працездатним і надав на підставі наявних доказів належну оцінку посиланням відповідача на його хвороби та необхідність лікування та обґрунтовано не врахував ці посилання відповідача, у тому числі вказавши на відсутність актуальних доказів цього на час розгляду справи. Не надані такі докази і до апеляційного суду.

Посилання ж відповідача на труднощі з працевлаштуванням, проживання фактично на утриманні батьків і відповідно на відсутність доходу не звільняють ОСОБА_3 від обов'язку надавати кошти на утримання дитини, оскільки в силу ст. 180 СК України утримання дитини є обов'язком батька, і з урахуванням усіх обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 має нерегулярний і мінливий дохід.

Виходячи із викладених обставин, апеляційний суд, з урахуванням, що відповідач ОСОБА_3 у встановленому порядку не визнаний непрацездатним, вважає, що суд першої інстанції правильно та обгрунтовано з урахуванням передбачених законом, в тому числі ст. 184 СК України, і встановлених у справі обставин в межах своєї компетенції стягнув аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 520 грн. і не вбачає підстав для зменшення їх розміру.

Разом з тим, оскільки статтею 184 СК України не передбачена як обов'язкова умова стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі вказівка "не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку", то в цій частині рішення суду підлягає зміні і з вилученням цієї вказівки з резолютивної частини рішення суду з зазначених підстав.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про згоду на призначення аліментів на утримання дитини в розмірі 310 грн. з посиланням на те, що це дорівнює 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не приймаються до уваги оскільки це не передбачено ст. 184 СК України як обов'язкова умова визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, а необґрунтовані неконкретизовані посилання відповідача на, те, що державою на дитину проводяться виплати, не мають правового значення при вирішенні спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини саме з відповідача.

Не має правового значення з урахуванням передбаченого законом обов'язку батька утримувати дитину і необґрунтовані неконкретизовані посилання відповідача на те, що до досягнення дитиною трирічного віку державою проводяться відповідні виплати на дитину.

Що стосується рішення суду першої інстанції на підставі ст. 84 СК України про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, то апеляційний суд вважає, що не ґрунтується на вимогах закону висновок суду першої інстанції, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що за наявності зазначених даних про нерегулярний і мінливий дохід ОСОБА_3 судом не встановлено, а позивачем не надано доказів того, що відповідач може надавати саме матеріальну допомогу, як передбачено законом, на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років.

Тому висновок суду першої інстанції про можливість відповідача сплачувати на утримання позивачки 200 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років спростовується матеріалами справи і не ґрунтується на законі.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на її утримання 200 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення її позову про стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином трьох років у зв'язку з недоведеністю позову; необхідність зміни рішення суду з вилученням з абзацу другого резолютивної частини рішення суду словосполучення "але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку", а в іншій частині рішення суду належить залишити без змін.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що в силу ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а якщо розмір аліментів на дитину в твердій грошовій сумі становить менше 30% від прожиткового мінімуму, то забезпечення прав дитини здійснюється за правилами ст. 184 ч. 3 СК України, тобто, дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Скасувати рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04. 03. 2015 р. в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною 3 років і ухвалити в цій частині нове рішення суду.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Змінити рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04. 03. 2015 р., вилучивши з абзацу другого резолютивної частини рішення суду словосполучення "але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку".

В іншій частині рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04. 03. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

О. А. Ступаков