Ухвала

іменем україни

7 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Дем'яносова М.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Угринівської сільської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: управління Держкомзему в Тисменицькому районі, державне підприємство «Центр державного земельного кадастру», про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу земельної ділянки та повернення земельних ділянок, за касаційною скаргою Угринівської сільської ради на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від

12 лютого 2015 року

встановила:

У квітні 2012 року заступник прокурора Івано-Франківської області, діючи в інтересах держави в особі Угринівської сільської ради (далі - прокурор), звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладених

17 жовтня 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_8,

ОСОБА_5, ОСОБА_6 з ОСОБА_7, із кожним окремо, та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,96 га, розташовану в урочищі «Лази», масив «Боднарчик» у с. Угринів Тисменицького району від 3 квітня 2007 року, виданий ОСОБА_7, а також повернути земельні ділянки, які вибули з територіальної громади

с. Угринів.

Позов мотивовано тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані відповідачам на підставі неіснуючого рішення ІІІ позачергової сесії V скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 28 липня 2006 року. За таких обставин набуття відповідачами права власності на земельні ділянки є незаконним.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Угринівська сільська рада просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оспорювані державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачі оформили в установленому законом порядку, а отже правомірно набули права власності на спірні земельні ділянки площею

0,24 га кожна. Будучи власниками земельних ділянок, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вправі були їх відчужити ОСОБА_9

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що рішеннями Угринівської сільської ради від

28 липня 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6 були затверджені проекти відведення земельних ділянок площею 0,24 га кожна для будівництва та обслуговування житлових будинків на масиві «Боднарчик» в урочищі «Лази», а 11 серпня 2006 року їм були видані державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,24 га кожна.

На підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від

17 жовтня 2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, укладених із кожним окремо, відчужили вказані земельні ділянки ОСОБА_9

Відповідно до положень ст. ст. 57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. ст. 63, 64 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У порядку ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із п. 34 ст. 26 <nau://ukr/280/97-ВР|st26> і ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні <nau://ukr/280/97-ВР|st59>» питання щодо регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради, яка в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Установлено, що Угринівська сільська рада проводила засідання

28 жовтня 2005 року та 28 липня 2006 року, архівні дані засідань не втрачені.

Пред'являючи позов, прокурор посилався на те, що щодо колишнього голови сільської ради с. Угринів ОСОБА_10 порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 2

ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України та довідку Угринівської сільської ради №406 від 28 березня 2012 року, згідно із якою, у протоколі ІІІ сесії V скликання Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 28 липня 2006 року рішення про затвердження проектів відведення та передачу у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у урочищі «Лази» на масиві «Боднарчик» площею 0,24 га кожна, відсутні.

Суди вважали доведеним, що 28 жовтня 2005 року на засіданні III сесії V скликання Угринівською сільською радою приймалось рішення про надання земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 площею по 0,24 га кожна в урочищі «Лази», масив «Боднарчик».

Спростовуючи довідку Угринівської сільської ради №406 від

28 березня 2012 року, суд першої інстанції вказував, що інформація в ній відображає тільки факт відсутності у протоколі сесії рішення про надання спірних земельних ділянок на паперовому носії, проте не свідчить про те, що воно ухвалювалось.

До такого висновку місцевий суд прийшов лише на підставі показів свідків - працівників сільської ради та окремих депутатів Угринівської сільської ради.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-244, 303, 315 ЦПК України не дав правової оцінки доводам апеляційної скарги прокурора про залишення поза увагою клопотання прокурора про виклик та допит в якості свідків депутатів Угринівської сільської ради ОСОБА_11, ОСОБА_12,

ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,

ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,

ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ОСОБА_23, які будучи допитані як свідки у кримінальній справі підтвердили, що на засіданнях сесій Угринівської сільської ради 28 жовтня 2005 року та 28 липня

2006 року заяви ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не розглядались і рішення про дачу дозволу вказаним особам не приймались.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору судами не вірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального закону, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу скаргою Угринівської сільської ради задовольнити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька
М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська