Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

з участю :

представників позивача - Данканич Н.М., Драпайло М.В.

відповідача Арбітражного керуючого - Руденко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Людмили Володимирівни та арбітражного керуючого Руденко Ольги Василівни про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення його з-під арешту, -

встановив:

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Людмили Володимирівни та арбітражного керуючого Руденко Ольги Василівни про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення його з-під арешту. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2004 року, виданого на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради від 27.03.2002р. №68, приміщення 1-7 літ А за адресою : м. Ужгород по вул. Перемоги, 76 перебувають у власності Закарпатського обласного радіотелевізійного передавального центру, правонаступником якого відповідно до Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.07.2006р. №751 став Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії.

Зазначає, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.01.2002р. у справі №6/14 за заявою державної податкової інспекції у м. Ужгороді порушено провадження про банкрутство товариства з обмеженою діяльністю «Інтервал», юридична адреса якого: м. Ужгород по вул. Перемоги, 76, тобто приміщення в якому знаходився офіс товариства , останньому було передано в оренду. В процесі банкрутства вказаного вище товариства за заявою арбітражного керуючого Завадяка О.П. від 20.03.2002 р. державним нотаріусом Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В. було накладено арешт на все нерухоме майно підприємства, яке знаходилося за юридичною адресою ТзОВ «Інтервал» : м. Ужгород, вул. Перемоги,76, зокрема на нерухоме майно , власником якого не було ТзОВ «Інтервал».

Відповідно до постанови Господарського суду Закарпатської області від 16.09.2002 року по справі № 6/14 ТзОВ «Інтервал» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором товариства арбітражного керуючого Завадяка О.П. інтереси якого представляла Руденко О.В. Однак, ліквідатором не були вчинені дії щодо зняття обтяжень з належного Закарпатському ОРТПЦ нерухомого майна за адресою: м. Ужгород, вул. Перемоги,76.

Вважає, що права Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії , як власника нерухомого майна, у ході здійснення ліквідаційної процедури були порушені, незаконно накладено арешт на нерухоме майно власником якого є позивач, а тому з посиланням на вищевикладене, а також на норми ст. ст. 388, 391 ЦК України просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії, належного їм майна, а саме житлових приміщень, влаштованих у власних приміщеннях 1-7 літ.А, за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76, шляхом звільнення з-під арешту майна та зобов'язати державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацьку Л.В. внести запис в державний реєстр про скасування арешту з вищезазначеного майна.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

В судовому засіданні відповідач Арбітражний керуючий - Руденко О.В. позов визнала. Пояснила, що згідно ст. 25 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було накладено арешт на все майно, що належало ТзОВ «Інтервал». Оскільки ТзОВ «Інтервал» мало юридичну адресу м. Ужгород, вул. Перемоги, 76 - то на це майно також було накладено арешт.

В судовому засіданні відповідач державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В. пояснила, що на момент накладення арешту на нерухоме майно за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76, діяв Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. На вимогу арбітражного керуючого Завадяка О.П. накладено арешт за даною адресою, під заборону попали приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76. Державний нотаріус не перевіряє достовірність даних, не перевіряє власника, а покладається на інформацію арбітражного керуючого. В заяві арбітражного керуючого була інфорімація ТзОВ «Інтервал» та адреса місцезнаходження м. Ужгород, вул. Перемоги, 76. З 01.01.2013 року змінився порядок реєстрації і зняття заборон на нерухоме майно. Нотаріус позбавлений цих повноважень, які зараз надані реєстраційній службі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача Арбітражного керуючого - Руденко О.В., державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В., вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено по справі, згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2004 року, виданого на підставі рішення виконкому Ужгородської міської ради від 27.03.2002р. №68, житлові приміщення, влаштовані у власних приміщеннях 1-7 літ А за адресою : м. Ужгород по вул. Перемоги, 76 перебувають у загальнодержавній власності Закарпатського обласного радіотелевізійного передавального центру./а.с.75/

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.03.2004 року №3048512 власником житлових приміщень, влаштованих у власних приміщеннях 1-7 літ А за адресою : м. Ужгород по вул. Перемоги, 76 є Закарпатський обласний радіотелевізійний передавальний центр на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.03.2004 року /а.с. 76/

Відповідно до Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 20.07.2006р. №751 правонаступником Закарпатського обласного радіотелевізійного передавального центру став Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії./а.с.8-27/

Згідно ухвали Господарського суду Закарпатської області від 14.01.2002 р. у справі №6/14 за заявою державної податкової інспекції у м. Ужгороді порушено провадження про банкрутство товариства з обмеженою діяльністю «Інтервал»./а.с.6/

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2014 р. у справі №6/14, Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії відмовлено у прийнятті заяви про звільнення нерухомого майна з-під арешту./а.с.42/

По справі встановлено, що 11.10.2006 року за № 3867278 реєстратором Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на усе нерухоме майно ТзОВ «Інтервал» за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76, на підставі заяви б/н від 20.03.2002 року Арбітражного керуючого Завадяк О.П., що стверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 24.05.2013 року №3909915./а.с.7,78/

Згідно листа державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В. від 13.02.2014 року №154/01-16 заборона на все майно ТзОВ «Інтервал» внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на вимогу арбітражного керуючого Завадяка О.П., який діяв в силу повноважень покладених на нього рішенням Арбітражного суду Закарпатської області./а.с.43/

Відповідно до ухвали Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2004 року ТзОВ «Інтервал» ліквідовано./а.с.44/

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.05.2013 року №3911491 власником житлових приміщень, влаштованих у власних приміщеннях 1-7 літ.А, за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76 є Закарпатський обласний радіотелевізійний передавальний центр./а.с.79/

Обтяження у зв'язку з реєстрацію прав перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, діяльність якого припинена. До реорганізації системи реєстрації прав, накладання та зняття заборони відчуження проводив нотаріус відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. за № 31/5.

Відповідно до п.1.1 вказаного Положення - Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони.

Згідно до п. 2.1 вказаного Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - Реєстратором заборони відчужен ня на об'єкти нерухомого майна. На даний час зазначене положення втратило чинність відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 N 1844/5. Оскільки обтяження в реєстрі порушують та обмежують права власності позивача, він вирішив вчиняти дії на їх захист в передбаченому порядку.

Враховуючи вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 703, запис про обтяження перенесено до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяженню присвоєно Державним реєстром № 3867278. Відповідно до пункту 12 цього Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону. Згідно пунктами 92, 93 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно Державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про: 1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек; 3) обтяження речових прав на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; 4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст. Відповідно до статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією конституцією межах і відповідно до Законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи зазначене, визначають, що обтяження можливо припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у разі подання до реєстраційної служби підстави припинення обтяження.

Відповідно до ст. 73 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 703 при першій державній реєстрації прав у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, реєстратор використовує дані Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, встановлює наявність/відсутність записів про обтяження та переносить наявні обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони і у вказаній статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; за рішенням суду. Про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора. Копія такого повідомлення залишається у справах нотаріуса. Про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об'єкти нерухомого майна підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, установленому Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

В листі Міністерства юстиції від 26.04.2013 року № 13-1-32/322 зазначено, що зняття заборони, яка накладалось нотаріусом не завжди пов'язано з виконанням певних умов правочину, і нотаріус, як спеціальний суб'єкт, який здійснює функції державного реєстратора, законодавцем уповноважений виконувати всі функції державного реєстратора, крім передбачених п. 4 і 6 ч. 2 ст. 9 Закону. Пунктом 32 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 р. N 1141 передбачено, що під час проведення державної реєстрації припинення обтяжень прав на нерухоме майно державний реєстратор вносить до відповідного запису Державного реєстру прав відомості, зокрема щодо підстави для припинення речових прав, їх обтяжень та найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назву нотаріального округу. Враховуючи викладене, а також положення абзацу другого частини першої статті 2 Закону та пункту 41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким передбачено, що під час проведення державної реєстрації припинення речового права на нерухоме майно, відмінного від права власності, в установлених законом або договором випадках орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надсилає власнику нерухомого майна письмове повідомлення про проведення державної реєстрації припинення такого речового права. Державна реєстрація припинення обтяження є логічним завершенням і кінцевим станом юридичної процедури зняття заборони, і пов'язана з результатом вчинення нотаріальної дії, що в свою чергу може здійснюватись нотаріусом, як спеціальним суб'єктом на якого покладено функції державного реєстратора, у випадках передбачених ст. 74 ЗУ "Про нотаріат".

Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя " з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, тому порушені права підлягають захисту у спосіб зазначений позивачем.

Отже, як встановлено судом, обтяження на нерухоме майно належне позивачу за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76 було накладено на підставі заяви б/н від 20.03.2002 року Арбітражного керуючого Завадяк О.П.

З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку , що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення його з-під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. В задоволенні позовної вимоги про зобов'язання державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Л.В. внести запис в державний реєстр про скасування арешту з вищезазначеного майна - відмовити, з підстав та мотивів викладених вище.

Керуючись ст.ст. 15,16, 391 ЦК України , ст.ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії до державного нотаріуса Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Бучацька Людмили Володимирівни та арбітражного керуючого Руденко Ольги Василівни про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення його з-під арешту - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення в особі Закарпатської філії, належного їм майна, а саме житлових приміщень, влаштованих у власних приміщеннях 1-7 літ.А, за адресою м. Ужгород, вул. Перемоги, 76, шляхом звільнення з-під арешту майна накладеного Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 11.10.2006 року, за №3867278, на підставі заяви б/н 20.03.2002 року арбітражного керуючого Завадяк О.П.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца