Справа № 755/4827/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретаря Стрижеуса В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

у с т а н о в и в :

04.03.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є законним власником 8/9 частин квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується наступними правовстановлюючими документами: право власності на 1/3 частину квартири - Свідоцтво про право власності на житло від 15.07.1997 р. №1059.; право власності на 1/3 частину квартири - Договір дарування 1/3 частини квартири від 29.07.2002 року, укладений між ОСОБА_3 (дарувальник) та позивачем (обдарований); право власності на 1/9 частину квартири - Свідоцтво про право на спадщину від 26.11.2003 р., видане ОСОБА_4, державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори; право власності на 1/9 частину квартири - Договір дарування 1/9 частини квартири від 26.02.2004 року, укладений між ОСОБА_3 (дарувальник) та позивачем (обдарований). Таким чином, у позивача з 17.06.2004 року у власності перебуває 8/9 частин квартири. Вказана квартира має загальну площу 51,4 кв.м. та складається з двох кімнат, житловою площею 33,0 кв.м. 1/9 частина квартири, права власності на яку позивач не має, за законом була успадкована відповідачем після смерті матері ОСОБА_5, померлої 23.04.2002 р. Відповідач після смерті ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини, однак не звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину та не вжив заходів щодо реєстрації права власності на 1/9 частину квартири, успадковану ним. Як зазначено у свідоцтві про право на спадщину, виданому позивачу, свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частину квартири не видавалось. Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР, чинного на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, а також відповідно до ст. 1297 ЦК України одержання свідоцтва про право на спадщину є обовязком спадкоємця. Відповідач протягом усього часу, що пройшов з моменту подання ним заяви про прийняття спадщини, і до сьогодні не звернувся за одержанням свідоцтва про право на спадщину, не користувався успадкованою ним 1/9 частиною квартири та не ніс жодних витрат по її утриманню. За таких умов позивач вважає, що є достатні підстави вважати, що відповідач протягом тривалого часу не має наміру визнати 1/9 частину квартири своєю власністю. Разом з тим, позивач, будучи власником 8/9 частин квартири, безперервно проживав і на даний час проживає у вказаній квартирі, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті позивача. Протягом усього строку володіння квартирою позивач повністю сплачував усі комунальні та експлуатаційні платежі за квартиру, що підтверджується довідкою від 01.02.2015 р., що за адресою: АДРЕСА_3 заборгованість за квартиру та комунальні послуги немає. Позивач вказує, що таким чином він добросовісно заволодів і вже протягом більше, ніж десяти років відкрито і безперервно володіє і користується квартирою, 8/9 частин якої належить йому на праві власності, а 1/9 частина успадкована відповідачем. Відповідно до ч. l ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На думку позивача, він за набувальною давністю має право на набуття права власності на 1/9 частину квартири, яка була успадкована відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п. l ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, достатнім для державної реєстрації права власності позивача на нерухоме майно.

До початку судового розгляду позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.п. 1, 8 ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником 8/9 частин квартири АДРЕСА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право власності житло №1059 від 15.07.1997 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2003 року, копією договору дарування 1/3 частини квартири від 29.07.2002 року та копією договору дарування 1/9 частини квартири від 26.02.2004 року (а.с. 6-9).

Позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.06.1993 року, що підтверджується копією паспорту позивача (а.с. 4-5).

Згідно довідки №67 від 24.02.2015 року виданої ЖРЕО-410 на імя позивача, за адресою: АДРЕСА_5 заборгованості за квартиру та комунальні послуги немає (а.с. 10).

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК Українського РСР, що був чинним на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається зі змісту спадкової справи №1099 щодо майна померлої 23.04.2002 року ОСОБА_5, відповідач у встановлений законом строк, а саме 05.11.2002 року подав до державної нотаріальної контору заяву про прийняття спадщини щодо квартири АДРЕСА_6, однак свідоцтва про право на спадщину стосовно вказаного майна не отримував.

Згідно ст.ст. 560, 561 ЦК Української РСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

За обставин, коли позивач добросовісно заволодів майном, яке належало його померлій матері та було успадковане відповідачем, і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш ніж десять років підряд, а відповідач не вчиняє жодних дій з отримання свідоцтва про право на спадщину, користування спадковим майном та сплати комунальних послуг за його утримання, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набув право власності за набувальною давністю на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлій 23.04.2002 року ОСОБА_5 та була успадкована відповідачем, отже позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольни.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -