пр.№ 2/464/223/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2015 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Дулебка Н.І.,

секретар - Бондар Н.С.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Савки В.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за участі третьої особи - Львівського міського центру зайнятості, про розірвання трудового договору, стягнення середнього заробітку, компенсації за неоплачені дня щорічної основної відпустки та неоплачені листки непрацездатності, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору №599, укладеного 30.06.2004 р. між сторонами, зобов'язання внести запис про звільнення, стягнення середнього заробітку, компенсації за неоплачені дня щорічної основної відпустки та неоплачені листки непрацездатності, відшкодування моральної шкоди. Позов мотивувала тим, що з 2004 р. по 2012 р. працювала у відповідача реалізатором. У вересні 2011 р. захворіла та з того часу на роботу не з'являлася у зв'язку з перебуванням на лікарняному по 08.02.2012 р. Незважаючи на звернення у січні 2014 р. до неї підприємця ОСОБА_2 з пропозицією розірвати трудовий договір, такий розірваний не був, оскільки у зв'язку з хворобою не могла з'явитися до центру зайнятості. В лютому отримала інвалідність ІІ групи безстроково. Після цього відповідачу неодноразово направляла письмові заяви про розірвання трудового договору, видачу трудової книжки, здійснення усіх належних виплат, проте такі заяви залишилися без відповіді. Трудова книжка відповідачем повернута після відповідного реагування органів прокуратури 05.05.2014 р., запис про розірвання договору в таку не внесено, розрахунок при звільненні не проведено.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та додатково пояснив, що ОСОБА_4, працюючи у відповідача, щороку перебувала у відпустках, проте компенсації за невикористані дні відпустки не отримувала. Крім цього, відповідачем не оплачено листки непрацездатності. вказав, що у зв'язку з інвалідністю з 09.02.2012 р. ОСОБА_6 виконувати свої трудові обов'язки не могла. Діями відповідача позивачеві завдано моральну шкоду, яку оцінено в 10000 грн. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що позивач ОСОБА_4 дійсно працювала у неї реалізатором на ринку „Шувар" з 2004 р. по 2012 р. У зв'язку з припиненням з 01.01.2012 р. діяльності, що було пов'язане з розірванням договору оренди, мала намір розірвати трудовий договір з ОСОБА_2, проте через зволікання з обох сторін цього не було зроблено. Підтвердила, що повернула ОСОБА_4 трудову книжку у прокуратурі 05.05.2012 р., проте запису про звільнення не внесла. Вказала, що з заявами про надання відпустки ОСОБА_4 ніколи не зверталася та відповідні накази не видавалися, оплата листків непрацездатності відбувалася через Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Заподіяння позивачу ОСОБА_4 моральної шкоди заперечила.

Представник третьої особи Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що трудовий договір, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, був зареєстрований у центрі зайнятості та на даний час з реєстрації не знятий. Вказала, що договір вважається розірваним з моменту його розірвання сторонами, а будь-які наслідки незняття договору з реєстрації у центрі зайнятості відсутні, при цьому запис в трудовій книжці також засвідчується в центрі зайнятості. Зазначила, що ст. 24-1 КЗпП України, яка передбачала реєстрацію трудового договору між працівником і фізичною особою у державній службі зайнятості, з 01.01.2015 р. втратила чинність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Встановлено, що 30.06.2004 р. між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2, як фізичною особою - підприємцем, укладено безстроковий трудовий договір, зареєстрований у Сихівському РЦЗ м. Львова за №599, згідно з яким ОСОБА_4 прийнята на роботу реалізатором.

Крім цього, встановлено, що з листопада 2011 р. ОСОБА_4 у зв'язку з хворобою втратила працездатність та перебувала на лікарняному до 08.02.2012 р. включно, а також в лютому 2012 р. їй присвоєно ІІ групу інвалідності. Таким чином, з 09.02.2012 р. ОСОБА_4 не могла виконувати свої трудові обов'язки реалізатора та виявила бажання розірвати трудовий договір.

Також судом встановлено, що намір розірвати трудовий договір ще в січні 2012 р. виявила ФОП ОСОБА_2, яка зверталася до позивача з відповідними листами. Проте, у зв'язку з перебуванням позивача на лікуванні, а в подальшому у зв'язку зі зволіканнями зі сторони роботодавця, розірвання трудового договору не було належним чином оформлене та зареєстроване у службі зайнятості.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що трудова книжка повернута ОСОБА_4 05.05.2012 р. після реагування органів прокуратури.

Згідно з ч.4 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи наведене, позовні вимоги у частині стягнення середнього заробітку необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 09.02.2012 р. по 05.05.2012 р., що становить 2705,45 грн. При цьому судом встановлено, що середньоденний заробіток за останні два календарні місяці роботи позивача становив 43,60 грн., а кількість днів затримки видачі трудової книжки - 62. Сторони підтвердили, що місячний заробіток позивача становив 960 грн.

Відповідно до статей 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стороною позивача не доведено та судом не здобуто належних доказів перебування позивача за час роботи у відповідача у щорічних відпустках, у зв'язку з чим позовна вимога про стягнення компенсації за невикористані відпустки не може бути судом задоволена.

Крім цього, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язок оплатити листки непрацездатності, враховуючи тривалість тимчасової втрати працездатності позивачем, несе Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а інші позовні вимоги, зокрема щодо зобов'язання відповідача прийняти листки непрацездатності, позивачем не заявлялися.

Також суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з недоведеністю стороною позивача заподіяння такої діями відповідача.

Таким чином, позовні вимоги щодо розірвання трудового договору необхідно задовольнити, враховуючи встановлений судом факт щодо існування станом на 09.02.2012 р. волевиявлення обох сторін розірвати такий договір. Крім цього, необхідно зобов'язати відповідача внести до трудової книжки позивача запис про звільнення на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, що на час видачі трудової книжки здійснено не було. Також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток з 09.02.2012 р. по 05.05.2012 р. за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 2705,45 грн. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 38, 235 КЗпП України, статтями 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, за участі третьої особи - Львівського міського центру зайнятості, про розірвання трудового договору, стягнення середнього заробітку, компенсації за неоплачені дня щорічної основної відпустки та неоплачені листки непрацездатності, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 30 червня 2004 року між ОСОБА_4 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований у Сихівському районному центрі зайнятості м. Львова за номером 599.

Зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 внести до трудової книжки ОСОБА_4 запис про звільнення на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 9 лютого 2012 року по 5 травня 2012 року у розмірі 2705 (дві тисячі сімсот п'ять) гривень 45 (сорок п'ять) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.