АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2015р. про закриття провадження за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення компенсації при звільненні та суми середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди,

встановила:

у липні 2014р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач не провів з ним повного розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 30 березня 2015р. провадження у справі закрито.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу суду скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представників відповідача, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 17 липня 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку у сумі 177 110грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку із розрахунку 1 992грн. 92коп. за кожен день затримки, та моральної шкоди у сумі 1000грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що наказом відповідача № 843/К від 29 квітня 2014р. його звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України з 30 квітня 2014р., проте, при звільненні відповідачем не проведено з ним повного розрахунку.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 22 липня 2014р. порушено провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff».

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 лютого 2015р. визнані вимоги ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» у сумі 175 066,51грн., з яких 38 250,73грн. заборгованість по виплаті заробітної плати, 20 533,16грн. заборгованість по компенсації за невикористану відпустку, 116 282,62грн

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7121/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
заборгованість за затримку розрахунку при звільненні.

17 березня 2015р. позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог

- 2 -

і просив вважати його позовними вимогами стягнення з відповідача 20 533грн. 16коп. компенсації за невикористану відпустку, 389 312грн. 66коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 1 травня 2014р. по 17 березня 2015р. та 1000грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 30 березня 2015р. провадження у справі закрито. Закриваючи провадження у справі за позовними вимогами про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив з положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а закриваючи провадження у справі за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди, суд виходив з положень ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справи не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт1), або якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно пункту 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального Кодексу господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов'язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника;

Частиною 9 статті 16 ГПК України визначено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частиною 4 статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки постановою Рівненського апеляційного господарського суду розглянуті вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про закриття провадження за вказаними позовними вимогами на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, положення якого відповідають положенням п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неправомірно закрив провадження за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 273 030,04грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду Рівненського апеляційного господарського суду.

Однак, вказані позовні вимоги були заявлені позивачем після прийняття ухвали господарським судом про порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, тому відповідно до положень ст. 12 та ст. 16 ГПК України вони підлягають розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, тому провадження у справі у цій частині підлягало закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК

- 3 -

України.

За таких обставин, оскільки неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення питання в частині закриття провадження за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у сумі 273 030,04грн., ухвала суду першої інстанції скасуванню в цій частині не підлягає.

Також правомірними є посилання апелянта про безпідставне закриття судом першої інстанції провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди були пред'явлені позивачем до порушення справи про банкрутство стосовно відповідача у порядку цивільного судочинства, тому вони підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Також помилковими колегія суддів вважає посилання суду першої інстанції на те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди повинні розглядатися відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на ст. 237-1 КЗпП України та трудові правовідносини з відповідачем, тому суд не мав правових підстав самостійно змінювати підстави зазначених позовних вимог, а також стверджувати, що між сторонами існували господарські правовідносини.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, віднесено до компетенції господарських суддів, оскільки такого положення зазначена норма процесуального права не містить.

За таких обставин, ухвала суду в частині закриття провадження за позовними вимогами про стягнення моральної шкоди постановлена з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Керуючись ст.ст.303, 307, 311, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2015р. в частині закриття провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення моральної шкоди скасувати, справу в цій частині повернути до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

- 4 -

В іншій частині ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: