Р І ШЕ Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

Справа № 752/22164/14-ц

Провадження № 2/752/1587/15

19.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Фролова М.О., за участі секретаря Титоренка А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" про стягнення невиплаченої заробітної плати

встановив:

30.12.2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" (надалі - відповідач) про стягнення невиплаченої заробітної плати.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що в період з 01.12.1999 року по 24.11.2014 року перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Разом з тим, при звільненні ПАТ ""Мостобуд" не було проведено з позивачем остаточного розрахунку, зокрема не було виплачено заборгованість з заробітної плати в розмірі 99131,31 гривні у відповідності до положень ст. 116 КЗпП України.

З огляду на таке, просив стягнути з відповідача ПАТ ""Мостобуд" заборгованість з заробітної плати в зазначеному розмірі.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити.

Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Суд, вивчивши матеріали позову та дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, а також гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За частиною 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом достовірно встановлено факт перебування позивача з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 4-6).

Позивача звільнено з посади начальника відділу маркетингу та договорів 24.11.2014 року відповідно до наказу № 52-ВК від 24.11.2014 року (а. с. 7).

Згідно зі звітом про виплату заробітної плати за 01.12.2012 - 30.11.2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 99131,31 гривня (а. с. 9).

З огляду на вищевказане, вбачається, що позивача звільнено з займаної посади та станом на час звернення до суду розрахунок з ним не проведено, що є порушенням положень чинного трудового законодавства.

Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином, оскільки обставини, на які, як на підставу своїх вимог, посилався в позовній заяві ОСОБА_1, знайшли підтвердження в ході розгляду справи, доказів зворотнього відповідачем в судове засідання представлено не було, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також на підставі положень ст. 88 ЦПК України з відповідача ПАТ "Мостобуд" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 115 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 21, 22, 24 закону України «Про оплату праці», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" про стягнення невиплаченої заробітної плати - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», ідентифікаційний код 01386326, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 99131 (дев'яносто дев'ять тисяч сто тридцять одна) гривня, 31 копійка.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Мостобуд», ідентифікаційний код 01386326, в дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя