У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, поданою через представника ОСОБА_3, на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсною кредитної угоди та іпотечного договору,

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитну угоду № 35861 про надання кредиту в іноземній валюті шляхом передачі останній грошових сум у вигляді траншу на загальну суму 50 000 доларів США зі сплатою 13,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2022 року. Всього за вказаною угодою відповідач отримала 40 000 доларів США, які протягом тривалого проміжку часу погашала, внаслідок чого банком їй було зменшено процентну ставку за договором до 13 %.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30 серпня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку відповідачем передано належне їй на праві власності вбудоване приміщення магазину, загальною площею 46,4 кв.м, який знаходиться в АДРЕСА_1. Ціна предмета іпотеки згідно договору складає 277 850 грн.

ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого, станом на 03 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 37 129,13 доларів США, що еквівалентно 417 331 грн 42 коп. Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення вказаної заборгованості просило звернути стягнення на предмет іпотеки, з наданням дозволу на укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням права позивачеві на отримання всіх необхідних від імені власника документів у ході реалізації предмета іпотеки, з наданням дозволу в процесі реалізації іпотечного майна на отримання кадастрового номеру земельної ділянки, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсними кредитну угоду та договір іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі не мав права надавати кредити в іноземній валюті.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13 травня 2015 року, первісний позов задоволено частково.

У рахунок дострокового стягнення заборгованості за кредитною угодою № 35861 від 29 серпня 2007 року у розмірі 37 129,13 доларів США, що еквівалентно 417 331 грн 42 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 30 серпня 2007 року, на вбудоване приміщення магазину, як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, загальною площею 46,4 кв.м, який знаходиться в АДРЕСА_1, належний ОСОБА_2 на праві власності, шляхом продажу вбудованого приміщення магазину ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, із укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з будь-якою іншою особою-покупцем із застосуванням стартової ціни, не нижчої від визначеної сторонами у договорі іпотеки вартості нежитлового приміщення у 277 850 грн, з отриманням витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в особі свого представника просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Задовольняючи позовні вимоги первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 527, 530, 611, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 6, 11, 33, 38-39 Закону України «Про іпотеку», підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, оскільки, як встановив суд, ОСОБА_2 не виконала належним чином взятих за кредитною угодою зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, врахувавши обставини справи та встановивши, що на час укладення кредитної угоди та договору іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» мало банківську ліцензію № 22 від 04 січня 2001 року, дозвіл Національного банку України та додаток до дозволу № 22-2 від 29 липня 2003 року на здійснення валютних операцій, обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання недійсною кредитної угоди та іпотечного договору, за касаційною скаргою на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 травня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак