АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2584/15 Справа № 0427/6632/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І.Г. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року по справі за позовом Дніпропетровського обласного об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів інтернаціоналістів) в інтересах члена спілки ОСОБА_3 до Редакції газети "Новомосковська правда" та редактора газети "Новомосковська правда" - ОСОБА_2, депутата Новомосковської міської ради Лебєдєва Романа Георгійовича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Модуль-91", про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року Дніпропетровське обласне об'єднання Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів інтернаціоналістів) в інтересах члена цієї спілки ОСОБА_3 звернулося до суду з таким позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті «Новомосковська правда» НОМЕР_1 на НОМЕР_2 під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» було поширено недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3, а саме: «…ОСОБА_4 у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. Виготовлення дитячих майданчиків здійснюється за кошти обласного бюджету, а ось їх встановлення - за міські кошти. У бюджеті Новомосковська під це передбачили 88 тисяч гривень. Ось щодо цієї суми депутати і засумнівалися - звідки взяли цифру, хто визначав виконавця робіт? Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови ОСОБА_3…».

Вважаючи такі відомості недостовірними і такими, що принижують честь гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, який є членом спілки ветеранів Афганістану і якого відповідачі, зловживаючи свободою діяльності друкованих засобів масової інформації, безпідставно фактично звинуватили в причетності до якихось таємних «махінацій» з бюджетними коштами та в намаганні розтрати останніх, чим вчинено посягання на його честь і гідність та ділову репутацію, спричинена йому моральна шкода, яка виразилась у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, позивач просив суд визнати недостовірною та зобов'язати Редакцію газети «Новомосковська правда» і редактора газети «Новомосковська правда» ОСОБА_2 спростувати поширені на сторінках 1 та 2 газети «Новомосковська правда» № НОМЕР_1, опублікованої ІНФОРМАЦІЯ_1 року під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2», зазначені неправдиві відомості на першій сторінці найближчого номера газети; стягнути на користь ОСОБА_3 завдану йому моральну шкоду з відповідачів солідарно в розмірі 1 003 680 грн..

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті «Новомосковська правда», в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «…ОСОБА_4 у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. … Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови ОСОБА_3 …»; зобов'язано ОСОБА_2 спростувати цю інформацію в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме - шляхом розміщення на першій сторінці найближчого номера газети опублікування спростування; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та на користь держави - судовий збір в розмірі 243,60 грн., а в решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Згідно ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди при приниженні честі, гідності чи ділової репутації особи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій і членом Української спілки ветеранів Афганістану, а також директором ТОВ «Модуль-91».

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в НОМЕР_1 газети «Новомосковська правда», редактором якої є ОСОБА_2, на першій та другій сторінці була опублікована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» в якій йдеться мова про питання, що розглядалися на 23-ій сесії Новомосковської міської ради 6-го скликання і в даній статті, зокрема, зазначено: «…ОСОБА_4 у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. Виготовлення дитячих майданчиків здійснюється за кошти обласного бюджету, а ось їх встановлення - за міські кошти. У бюджеті Новомосковська під це передбачили 88 тисяч гривень. Ось щодо цієї суми депутати і засумнівалися - звідки взяли цифру, хто визначав виконавця робіт? Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови ОСОБА_3…».

Як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила (п. 15). Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18).

Проте відповідачі в порушення вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України не надали суду безспірних доказів достовірності зазначеної інформації стосовно ОСОБА_3 в частині наступного змісту: «…ОСОБА_4 у своєму виступі підвів підсумок роботи комісії щодо конфлікту, який виник в ході визначення виконавця робіт по встановленню в місті у 2012 році чотирьох дитячих майданчиків. … Виявилось, що пошук більш вигідних пропозицій на ринку послуг не вівся, в обстановці таємничості право встановлювати дитячі майданчики отримало підприємство «Модуль-91», очолюване колишнім депутатом, колишнім першим заступником міського голови ОСОБА_3 …».

За таких обставин, дійшовши правильного висновку про невідповідність дійсності такої інформації, яка порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 на повагу до честі, гідності, недоторканості та ділової репутації, суд обґрунтовано на підставі ст. 28 Конституції України, ст. ст. 3, 23, 297 ЦК України визнав її недостовірною, зобов'язав ОСОБА_2 спростувати цю інформацію в той самий спосіб, в який вона була поширена, а саме - шляхом розміщення на першій сторінці найближчого номера газети опублікування спростування, стягнув з нього на користь ОСОБА_3 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, виходити із засад справедливості, добросовісності, розумності та визначаючи розмір грошового відшкодування співмірно із заподіяною шкодою.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про достовірність вказаної інформації щодо надання підприємству «Модуль-91» права встановлювати дитячі майданчики в обстановці таємничості без ведення пошуку більш вигідних пропозицій на ринку послуг, якою не було порушено право ОСОБА_3 на повагу його гідності, спростовуються встановленими судом обставинами справи, фактично зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів, яким судом дана належна оцінка у їх сукупності відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, при цьому посилання скаржника на отримання ним такої інформації з офіційних джерел, а саме, від депутатів міської ради, нічим не підтверджується.

Не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідають положенням ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" і доводи скарги про оціночний характер його суджень, оскільки висловлювання в статті про визначення ОСОБА_3, як виконавця робіт по встановленню дитячих майданчиків, обраного в обстановці таємничості, не є оціночним, а є фактичним твердженням автора.

Не підлягає в даному випадку застосовуванню норма ч. 2 ст. 31 Закону України «Про інформацію», на яку посилається скаржник та відповідно до якої суб'єкти владних повноважень, як позивачі, у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходячи з того, що у статті ОСОБА_3 зазначається не як діючий на вказаний час суб'єкт владних повноважень, а як особа, що очолює підприємство «Модуль-91».

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: