АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2184/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту недійсною,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту недійсною, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.2007 р. між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту, відповідно до якого банк зобовязався надати ОСОБА_6 кредит окремими частинами в сумі 40 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Кредит надавався на споживчі цілі.

10.06.2010 р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору від 23.02.2007 р. Згідно цієї угоди, банком було пораховано заборгованість позивачу за договором кредиту станом на 23.02.2010 р., яка склала 35763 дол. США та заборгованість за відсотками 6743,87 дол. США.

Позивач стверджує, що виникнення значної заборгованості у нього перед банком, виникло у звязку з незаконним підвищенням відсоткової ставки до 15% відповідачем.

Просив суд визнати додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту від 23.02.2007 р., укладену 10.06.2010 р. між ОСОБА_6 та ПАТ «Укрсоцбанк», недійсною з моменту її укладення.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року ОСОБА_6 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Повторно належним чином повідомлені сторони про день та час слухання справи не зявились, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову вимоги ОСОБА_6 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту недійсною, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач добровільно та свідомо підписав додаткову угоду № 1 до кредитного договору, пунктом 2.1 якої передбачено встановлення нової процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 15,42% річних, а тому його право не порушено, так як свобода договору дозволяє сторонам в договорі встановлювати нові правила.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, 23.02.2007 р. між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту, відповідно до якого банк зобовязався надати ОСОБА_6 кредит окремими частинами в сумі 40 000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13 % річних. Кредит надавався на споживчі цілі.

10.10.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 було направлено проект додаткової угоди №1 до кредитного договору та лист, в яких пропонувалось ОСОБА_6 підвищити розмір процентної ставки за договором кредиту до 15 відсотків річних з 20.10.2008 року. Однак дана пропозиція ОСОБА_6 не була прийнята.

10.06.2010 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору від 23.02.2007 р. Відповідно до п.2.1 було встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,42% річних.

ОСОБА_6 вважає дану додаткову угоду №1 від 10.06.2010 року такою, що порушує вимоги Закону України «Про захист прав споживача», умови договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, порушує його права, а тому просив визнати дану додаткову угоду недійсною з моменту її укладення.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 627 вказаного Кодексу встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 вказаного кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 2.6. кредитного договору у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів та комісій.

Крім того, відповідно до пункту 2.6.3 договору кредиту у разі, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів або комісії за дострокове погашення кредиту, він зобовязаний протягом строку, зазначеного в п.2.6.1. цього договору, повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії в повному обсязі

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 надав згоду на підвищення процентної ставки, оскільки добровільно10.06.2010 року підписав додаткову угоду №1 про внесення змін до договору від 23.02.2007 р. та продовжував сплачувати кошти за кредит з урахуванням змін відсоткової ставки по кредиту, встановлених додатковою угодою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, та ухвалив правильне та справедливе рішення.

Доводи апелянта про те, що він не був завчасно повідомлений про намір ПАТ «Укрсоцбанк» підняти процентну ставку за користування кредитом, що є підставою для визнання додаткової угоди №1 недійсною є безпідставними, так як виходячи з норм частини 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо боржник сплачує проценти за новою ставкою, то пропозицію слід вважати прийнятою і правочин вчиненим, (навіть за відсутності доказів про належне повідомлення боржника), оскільки фактичні дії свідчать про прийняття пропозиції.

Так як права позивача ОСОБА_6 при укладенні додаткової угоди №1 від 10.06.2010 року не було порушено, то із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції необхідно виключити вказівку про відмову в задоволенні позову також і із підстав пропуску позивачем строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року відхилити, рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :