Справа № 487/4540/15-ц
Провадження № 2/487/2016/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю представника позивача ГОЩИНИ В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом про визнання поруки припиненою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 06.09.2006 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено кредитний договір №640/518-К518 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 69300,00 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік з кінцевим терміном повернення до 05.09.2021 року. З метою забезпечення зобовязання за кредитним договором, між ОСОБА_4, як майновим поручителем, та ПАТ «Укрсоцбанк» 06.09.2006 року було укладено договір поруки №640/518-П518, а також нотаріально посвідчений іпотечний договір від 06.09.2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно, а саме: домоволодіння 185 по вулиці Скороходова у місті Миколаєві. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18.12.2014 року, іпотечний договір від 06.09.2006 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» було визнано недійсним. Незважаючи на припинення основного зобовязання, яким, на думку ОСОБА_4, є договір іпотеки визнаний судом недійсним, банк продовжує процедуру стягнення коштів з позивачки, як поручителя. З огляду на викладене позивачка просить припинити поруку, яка виникла на підставі договору поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року.

Представник позивачки у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги визнала та зазначила, що у звязку з визнанням недійсним іпотечного договору, договір поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року також втратив свою силу, що свідчить про те, що порука має бути припиненою.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що недійсність іпотечного договору від 06.09.2006 року не тягне за собою недійсність договору поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року, оскільки це є різними окремими видами забезпечення зобовязання. В даний момент заборгованість за кредитним договором погашена не була, строк дії договору поруки не закінчився, у звязку з чим підстави для визнання поруки припиненою відсутні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої просив прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Обмеження щодо забезпечення зобовязання лише одним видом такого забезпечення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За договором поруки, згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука, в тому числі, припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

Судом встановлено, що 06.09.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №640/518-К518 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 69300 доларів США 00 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік з кінцевим терміном повернення до 05.09.2021 року.

При укладанні вказаного договору, у пункті 1.3 сторони узгодили, що з метою забезпечення зобовязання за даним кредитним договором, ПАТ «Укрсоцбанк» укладає з ОСОБА_4 іпотечний договір (підпункт 1.3.1) та договір поруки (підпункт 1.3.2).

На виконання вказаних домовленостей між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» 06.09.2006 року було укладено іпотечний договір №640/518-П518 від 06.09.2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належне їй нерухоме майно, а саме: домоволодіння 185 по вулиці Скороходова у місті Миколаєві. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 2566.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18.12.2014 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.12.2014 року, іпотечний договір від 06.09.2006 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» було визнано недійсним.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» 06.09.2006 року було укладено договір поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобовязалась відповідати разом з ОСОБА_1 перед банком як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством, може бути звернуто стягнення (пункт 3.1.2) та надала згоду на списання з її рахунків несплаченої суми боргу (пункт 1.3). При цьому сторони узгодили, що договір поруки набирає чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання зобовязання по договору кредиту №640/518-П518 від 06.09.2006 року (пункт 5.2).

Тобто, за договором поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року було забезпечено виконання зобовязання за кредитним договором №640/518-К518 від 06.09.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк». Отже саме це зобовязання є основним щодо договору поруки, та саме з припиненням зобовязання за кредитним договором, а не договором іпотеки, повязано припинення договору поруки.

Вимог про визнання припиненим договору поруки з інших підстав, ніж припинення основного зобовязання, позивачкою заявлено не було.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог чинному законодавству України, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 про припинення поруки, яка виникла на підставі договору поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року з підстав припинення забезпеченого нею зобовязання необґрунтованими, оскільки вказане зобовязання за кредитним договором №640/518-К518 від 06.09.2006 року припинено не було, а договір іпотеки, визнаний судом недійсним, є лише одним із видів забезпечення виконання зобовязань саме за кредитним договором та його недійсність не припиняє дії договору поруки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 526, 546, 559, 599, 626-627 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про визнання поруки, яка виникла на підставі договору поруки №640/518-П518 від 06.09.2006 року, припиненою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА