Справа №485/2568/14-ц 23.02.2015 23.02.2015 23.02.2015
Провадження №22-ц/784/552/15
Головуюча першої інстанції: Квєтка І.А.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

І менем України

23 лютого 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В.

Лисенка П.П..

із секретарем: Орельською Н.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк», або Банк) на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16. 01. 2015 р., у справі за

позовом

ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановила

14.12. 2014 р. ПАТ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 24.03.2008 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав 3.000 грн. 00 коп. кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки.

Згідно з договором він повинен був щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту, процентів за його користування у розмірі 30 % річних, комісії та інших винагород відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку ( далі - Умови, Тарифи та Правила ) та заяви позичальника, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 03.12. 2014 р., складає 18071 грн. 07 коп.

Посилаючись на те, що позичальник допустив порушення кредитної угоди, позивач просив про стягнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16. 01. 2015 р. постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на необгрунтованість висновків суду щодо відсутності доказів укладення договору та наявності заборгованості.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки, передбачені ст. 611 ЦК зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання однією з сторін, якщо це передбачено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (штрафу); відшкодування збитків.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положення ст. ст. 1054 - 1055, які регулюють правовідносини, що виникли з договору кредиту передбачають письмову форму договору для укладення договору споживчого кредиту.

Недотримання цієї форми тягне нікчемність такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2008 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав 5.000 грн. 00 коп. кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки.

Згідно з договором він повинен був щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту, процентів за його користування у розмірі 30 % річних, комісії та інших винагород відповідно до Умов, Правил та Тарифів банку та заяви позичальника, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань утворилась заборгованість розмір якої, станом на 31.10. 2013 р., складає 19067 грн. 99 коп.

Зазначене підтверджується змістом договору, який посвідчено власноручними підписами уповноваженої особи кредитора та позичальника.

На підтвердження факту укладення цього договору кредитором надано заяву позичальника, яка відповідно до Умов та правил надання банківських послуг є невід'ємною складовою кредитного договору.

Заява містить відмітку про видачу відповідачу кредитної платіжної картки типу Visa Gold та дату відкриття рахунку за цією карткою 24.04.2008 р.

Рішенням Снігурівського районного суду від 14.01.2014 р., яке набрало законної сили, спір про стягнення цієї заборгованості вирішено.

Зазначеним рішення стягнуто з відповідача 15759 грн. 24 коп.

Посилаючись на наявність заборгованості за іншим картковим рахунком, який відкрито на підставі виданої платіжної карти типу кеш-кредит з відсотковою ставкою 24% річних, як це витікає з наданого розрахунку, кредитор не надав відповідних доказів укладення такого договору.

Надана позивачем заява позичальника не містить відміток про видачу позичальнику картки іншого типу з кредитним лімітом 3000 грн. та під 24% річних.

Суд першої інстанції належним чином дослідив зазначені обставини справи та виходячи з відсутності належних доказів укладення договору з кредитним лімітом 3000 грн. на умовах 24% річних, з належних підстав відмовив у задоволенні позову.

Оскаржуючи таке рішення, апелянт не надав відповідної заяви позичальника, яка б підтверджувала укладення кредитного договору на таких умовах.

До того ж доводи апеляційної скарги ймовірно стосуються іншої справи, оскільки містять посилання на безпідставне застосування судом строку позовної давності, в той час, як суд виходив з відсутності доказів укладення кредитного договору, як підстави, з якої виникають грошові зобов'язання.

Наданий позивачем розрахунок безперечно стосується іншого договору з кредитним лімітом 3000 грн. та відсотковою ставкою 24%, з накопиченою заборгованістю, яка починає відлік з серпня 2008 року.

Тобто, зазначена заборгованість не може бути віднесена до заборгованості за договором на підставі якого видана картка Visa Gold з кредитним лімітом 5000 грн., адже за цією карткою заборгованість могла виникнути не раніше 31.10. 2013 р., оскільки попередня заборгованість, яка виникла станом на зазначену дату вже стягнута рішенням Снігурівського районного суду від 14.01.2014 р.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - відхилити, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16. 01. 2015 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова