Справа № 577/4282/15-ц
Провадження № 6/577/198/15
У Х В А Л А

"31" серпня 2015 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області у складі:

судді Лебедько М.М.,

при секретарі Кузнєцовій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаним вище поданням, погодженим з начальником цього відділу.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що на виконанні знаходиться виконавчий лист від 2-1071р. виданий 26.04.2005 р. Конотопським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1/4 частини аліментів на утримання дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Оскільки боржник від сплати заборгованості ухиляється, то на підставі ст.11 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України та п.8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів від 27.01.1995р. і просив тимчасово обмежити її у праві виїзду за межі країни.

У судове засідання державний виконавець не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, подання підтримує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання задоволенню не підллягає.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (далі Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Згідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржникафізичної особи або керівника боржникаюридичної особи за межі Українидо виконання зобовязань за рішенням.

Відтак, суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

В той же час, з урахуванням положень ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 313 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 26.04.2005 р., з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання доньок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, Анни, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян за кожну дитину (а.с.2).

24.10.2011 р. постановою державного виконавця відділу ДВС Конотопського міського управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-1071/05, виданого 17.02.2011 р. відкрите виконавче провадження, в якому зазначено про стягнення 1/4 частини аліментів на користь ОСОБА_5

Крім того, в поданні державний виконавець також вказує , що з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-1071/05 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5

Таким чином, в поданні щодо обмеження права виїзду за межі України боржника, постанові про відкриття виконавчого провадження та у виконавчому листі є розбіжності відносно розміру аліментів, які стягуються з боржника.

Згідно положень частин 1, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Державний виконавець в поданні належним чином не визначив свої вимоги, що вже само по собі унеможливить виконання судового рішення.

За таких обставин, суд і вважає, що в задоволенні подання і необхідно відмовити, оскільки наведені в ньому обставини і додані до нього документи не грунтуються на вимогах закону і не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону та його намір виїхати за межі України з метою уникнення виконання судового рішення.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст.ст.1, 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України,ст.ст.11, 31, 52, 68 Закону України Про виконавче провадження, ст.10,377-1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, протягом 5 днів з дня отримання її копіїї.

СуддяОСОБА_6