Справа № 357/8036/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні майном, вселення та визначення порядку користування квартирою

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 10.06.2015 року мотивуючи тим, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2007 року, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.08.2012 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3. Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 23.11.2012 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він, ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 Київської в рівних частинах. В квартирі зареєстровані три особи: він , відповідач та син. До15.09.2014 року він проживав у вказаній квартирі, але в подальшому не зміг проживати оскільки відповідач змінила замки на вхідних дверях. По даному факту він неодноразово звертався до Білоцерківського МВГУМВС України в Київській області, були проведені перевірки та винесені відповідні висновки. На даний час відповідач не усунула перешкоди у користуванні квартирою. 12.05.2015 року він вкотре вирішив потрапити до квартири, але колишня дружина знову його не допустила. Оскільки існує спір пов'язаний з користуванням спільною квартирою, позивач просить визнати дії відповідача незаконними та вселити його, ОСОБА_1, у квартиру АДРЕСА_2 та зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою та встановити наступний порядок користування квартирою: виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 5 площею 16,20 кв.м., виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 1 площею 8,50 кв.м. та № 2 площею 9,70 кв.м., стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

20.08.2015 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить вселити його до квартири АДРЕСА_2 та зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою та встановити наступний порядок користування квартирою: виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 5 площею 16,20 кв.м., виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 2 площею 9,70 кв.м. та житлову кімнату № 1 площею 8,50 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні та стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати. В іншій частині позов підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що 1/2 частина квартири належить йому на праві власності, до 15.09.2014 року він вільно користувався житловим приміщенням, в 2012 році потреб у користуванні квартирою не було, з січня 2013 року по 15.09.2014 року у них з відповідачем відновились стосунки і він проживав разом з нею, а потім відповідач змінила замок на вхідних дверях. Він прийшов до квартири і розмовляв із відповідачем через двері, вона повідомила, що він в квартирі більше не проживає і дублікат ключів не дала. Після розірвання шлюбу він навчався у школі міліції і проживав за місцем навчання. На даний час він працює дільничним інспектором Фастівського МВ, проживає тимчасово у батьків за адресою: АДРЕСА_3. В квартирі за місцем реєстрації знаходяться його особисті речі: засоби гігієни, одяг, документи, але він не має до них доступу, оскільки відповідач не допускає його до квартири, працівникам міліції про даний факт не заявляв, оскільки не було необхідності. Просить залишити йому більшу кімнату у квартирі оскільки вона відокремлена від інших та щоб вони не перешкоджали один одному користуватись квартирою, загальна площа кімнат, які залишаються відповідачу більша ніж його кімната, а в кімнаті, яка обладнана для дитини є вікно, яке виходить на балкон.

Представник позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, що підтверджується висновками міліції, вона замінила замки і не надає позивачу дублікат ключів та не допускає до приміщення квартири. Позивач просить встановити порядок користування квартирою саме в зазначеному ним порядку оскільки позивач більшу частину часу проводить на роботі, а відповідач постійно проживає у квартирі, займається вихованням дитини та домашнім господарством.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що відповідач не перешкоджає позивачу користуватись квартирою, у висновках МВМ зазначено, що в той день, коли позивач приходив до квартири, відповідача не було дома. Позивач сам змінив місце проживання у 2012 році, про що зазначено в рішенні суду про розірвання шлюбу, і перешкод йому ніхто не чинив. Замки було змінено ще за час знаходження сторін у шлюбі і у позивача був дублікат, але де він його дів невідомо, після цього замки не мінялись. Були випадки коли позивач приходив до дитини у не тверезому стані і вчиняв сварки, ключі не просив. Щодо визначення порядку користування квартирою, то відповідач вважає за доцільне виділити їй з дитиною у користування кімнати № 4 площею 9,70 кв.м. та № 5 площею 16,20 кв.м., оскільки вона з дитиною постійно проживає у квартирі, велика кімната необхідна для зберігання речей та її проживання і з неї є вихід на балкон, який необхідний для сушіння білизни та їх з дитиною речей, кімнати знаходяться поряд і в разі необхідності можливо зробити між ними прохід. Кімната № 3 площею 8,50 кв.м. знаходиться у віддаленій частині квартирі і вони не будуть один одному перешкоджати, крім того, позивач постійно проживає за іншою адресою.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право свободи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незаконно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 28.06.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб ( а.с.16).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.08. 2012 року ( а.с.14), шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 06.09.2012 року.

Згідно із копією свідоцтва про народження ( а.с.15), позивач та відповідач мають від шлюбу малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2012 року ( а.с. 6-10), яке набрало законної сили 25.03.2013 року, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності, по 1/2 частині за кожним, на квартиру АДРЕСА_2.

З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію прав та їх обтяжень ( а.с.11), за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Також, з даного витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідно до договору іпотеки від 27.11.2007 року, укладеного між ВАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ОСОБА_2, в порядку забезпечення виконання основного зобовязання в розмірі 30450,00 доларів США до 27.11.2020 року, накладено обтяження на зазначену вище квартиру.

Згідно із довідкою ОСББ «Будівельник БЦ» від 13.05.2015 року за № 687 ( а.с.17), в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано 3 особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживають в зазначеній квартирі, що підтверджено матеріалами Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ( а.с. 52-96) та не заперечується позивачем.

Позивач ОСОБА_1 в спірній квартирі постійно не проживає, він працює дільничним інспектором Фастівського МВ, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 та у батьків за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджено заявою та поясненнями позивача від 12.05.2015 року ( а.с.93-94), скаргою позивача від 16.12.2014 року та поясненнями від 30.12.2014 року ( а.с. 86,87).

Також, з матеріалів перевірки Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області, за зверненнями позивача, зареєстрованих до ЄО за № 20274, № 20289 від 15.09.2014 року, за № 21220 від 27.09.2014 року, за № 22836 від 18.10.2014 року, за № 28090 від 25.12.2014 року, за № 10295 від 12.05.2015 року ( а.с. 52-96), вбачається, що відповідач перешкоджає позивачу вільно користуватись квартирою № 4 в будинку № 14-а по вулиці Водопійна у місті Біла Церква Київської області, не допускає його до приміщення квартири та відмовляється надавати йому дублікат ключів від вхідних дверей їх спільної квартири, оскільки не довіряє йому.

Представник відповідача в обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідач не чинить позивачу будь яких перешкод в користуванні квартирою, однак до суду не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_2 та зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою, оскільки відповідач змінивши замки на вхідних дверях квартири та не надавши позивачу їх дублікатів, перешкоджає йому у вільному доступі до квартири, чим порушує його право на користування квартирою.

Щодо встановлення порядку користування квартирою № 4 в будинку № 14-а по вулиці Водопійна у місті Біла Церква Київської області суд виходить з наступного.

З копії технічного паспорта на квартиру ( а.с.12-13) та фото таблиці (а.с. 31-32) вбачається, що квартира АДРЕСА_2 складається з приміщень: житлова кімната - № 3 площею 8,50 кв.м., житлова кімната № 4 площею 9,70 кв.м., житлова кімната № 5 площею 16,20 кв.м., кухня № 6 - площею 8,70 кв.м, коридор № 1 - площею 5,40 кв.м., ванна кімната № 2 - площею 3,40 кв.м., лоджія площею 3,9 кв.м.

Як зазначено вище в рішенні, в спірній квартирі постійно проживають відповідач з дитиною, позивач проживав у ній до вересня 2014 року, а потім тимчасово проживав у батьків в м. Біла Церква та переважно в м. Фастів за місцем служби.

З наданих до суду висновків Білоцерківського МВ ( з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУМВС України в Київській області вбачається, що між сторонами з 15.09.2014 року склались неприязні відносини, часто виникають сварки та непорозуміння з приводу користування житловим приміщенням квартири.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання це - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тією частиною спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, оскільки між сторонами вже тривалий час склались неприязні відносини та непорозуміння з приводу користування квартирою, враховуючи, що постійно у квартирі проживає відповідач, яка має на утриманні малолітню дитину, а позивач переважно проживає за іншими адресами, зявляється до спірної квартири періодично, суд вважає за необхідне встановити порядок користування квартирою наступним чином: виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 3 площею 8,50 кв.м.; виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 4 площею 9,70 кв.м. та житлову кімнату № 5 площею 16,20 кв.м. та залишити в спільному користуванні приміщення: № 6 - кухня площею 8,70 кв.м, № 1 - коридор площею 5,40 кв.м., № 2 - ванна кімната площею 3,40 кв.м., лоджія площею 3,9 кв.м.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 243,60 грн.( сплачений при подачі позові до суду судовий збір а.с.1).

Керуючись ст. ст.13,15,16, 316, 317, 319,321,356,358,391 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11, 57, 60, 61,88, 207, 212 215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні майном, вселення та визначення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_2 та зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою.

Встановити порядок користування квартирою № 4 в будинку № 14-а по вулиці Водопійна у місті Біла Церква Київської області таким чином:

виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № 3 площею 8,50 кв.м.

виділити ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 4 площею 9,70 кв.м. та житлову кімнату № 5 площею 16,20 кв.м.

залишити в спільному користуванні приміщення: № 6 - кухня площею 8,70 кв.м, № 1 - коридор площею 5,40 кв.м., № 2 - ванна кімната площею 3,40 кв.м., лоджія площею 3,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7