У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду матеріали цивільної справи за скаргою Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, на постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), -

ВСТАНОВИВ :

Ужгородська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Закарпатській області звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною скаргою мотивуючи її тим, що 21.10.2014 року постановою державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції постановою (ВП №450890162) було повернуто виконавчий документ - виконавчий лист №308/10782/14-п від 10.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 36,54 грн. та штраф в сумі 170 грн. на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку із тим, що у виконавчому документів не вказано ідентифікаційний номер боржника. Дана постанова одержана інспекцією згідно штампу на супровідному листі 12.03.2015 року.

Заявник вважає постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутність в виконавчому листі певних даних про особу боржника не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець на відміну від стягувача (Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області) має всі законодавчі підстави для отримання відомостей (ідентифікаційного коду) боржника та може самостійно звернутися до відповідних органів державної влади з запитами про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, або номер і серію паспорта боржника для фізичних осіб - громадян країни, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті України.

В судовому засіданні представник скаржника Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області ОСОБА_2 не зявився, однак надав суду заяву відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутності.

Представник РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

10 вересня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановою суду ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП та призначено йому адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. та 36 грн. на користь держави судового збору.

Дана постанова стягувачем - Ужгородською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області була предявлена для виконання до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ

У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З досліджених судом матеріалів слідує, що 21 жовтня 2014 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) щодо примусового виконання постанови №308/10782/14-п, виданої 10.09.2014 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 170 грн. та судових витрат в розмірі 36,54 грн. на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з невідповідністю виконавчого документа вимогам ст.18 цього Закону, а саме відсутній ідентифікаційний код боржника.

Суд не може погодитись з зазначеною постановою державного виконавця та вважає, що така підлягає скасуванню.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України та ч.1 ст.302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

В свою чергу, вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

При цьому, у відповідності до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Дана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року. Так, при розгляді неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах зазначено, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Державний виконавець, на відміну від стягувача - Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області, має всі законодавчі підстави для отримання відомостей (ідентифікаційного коду) боржника та може самостійно звернутися до відповідних органів державної влади з запитами про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, або номер і серію паспорта боржника для фізичних осіб - громадян ОСОБА_4, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимога Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області про скасування постанови державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 21 жовтня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) щодо примусового виконання виконавчого документу: постанови №308/10782/14-п, виданої 10.09.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ: постанову №308/10782/14-п, виданої 10.09.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, - до задоволення не підлягають, оскільки суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

У відповідності до ст.388 ЦПК України та п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України про судовий збір підлягає стягненню з РВ ДВС Ужгородського МРУЮ на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 60, 208, 212,-215, 218, 294, 385, - 388 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Скаргу Ужгородської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 21 жовтня 2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) щодо примусового виконання виконавчого документу: постанови №308/10782/14-п, виданої 10.09.2014 року Ужгородським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору розмірі 36,54 гнрн. та штраф 170 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5