Справа № 202/1847/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить суд: визначити місце проживання донки - ОСОБА_3, 02 березня 2010 року, разом з нею, як матірю дитини, за адресую: АДРЕСА_1; стягувати щомісячно із ОСОБА_4, на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з подання цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 09 січня 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їхня сім'я проживала за адресую: Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Адамівка, вул. Набережна, 111. Вони мешкали у будинку батьків відповідача.

Протягом сімейного життя відносини між нею та відповідачем поступово погіршувались, що в кінцевому підсумку призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Згідно рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року їхній шлюб був розірваний.

Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага, турбота про створення в родині доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. За його ініціативою між ними постійно виникали свари, свідком яких нерідко ставала їхня дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан і що разу викликало душевні страждання.

В звязку з цим їхня спільна дитина після розлучення залишилась проживати із нею. Будь-яких перешкод щодо спілкування батьки з дочкою вона не чинила, навіть дозволяла колишньому чоловікові забирати на вихідні спільну дитину до себе додому.

Однак, під час останнього візиту відповідача, він свідомо, без її згоди забрав до себе спільну дитину, де і продовжує її протиправно утримувати, дитині не дають спілкуватись зі нею, її до будівлі також не пускають, про стан своєї дитини вона можу дізнатись лише від сусідів відповідача, які їй і повідомили, що відповідач збирається вивести їхню дитину на постійне проживання до Російської Федерації.

Сам відповідач постійної роботи не має, виховання дитини повністю поклав на свою матір, яка є літньою людиною.

Вона, як мати неповнолітньої дочки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання і турботу про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного і фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з нею. Переконана, що їхня дочка повинна проживати разом зі нею.

Вона любить свою доньку і здатна забезпечити її всім необхідним. У неї нормований робочий день. З роботодавцем у неї укладено трудовий договір, який передбачає своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій пов'язаних з материнством. Дитина буде відвідувати належний дитячий садок. Вона як мати постійно стежить за станом здоров'я дитини, її розвитком, виховує і дбає про неї, у неї з донькою психологічний контакт, прихильність один до одного. Враховуючи досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір'ю є для дитини більш прийнятним, оскільки у матері більш емоційно-вольової мотивації, можливостей і часу приділяти дитині увагу.

Оскільки відповідач кілька разів висловлювався з погрозами на її адресу, що забере дитину до себе, суд повинен визначити місце проживання дитини зі нею.

Відповідач не має постійної роботи і заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно відбитися на вихованні дитини. Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю. Він емоційно не урівноважений і схильний до фізичних образ.

Разом з тим, враховуючи ту обставину що відповідач останні місяці не надавав кошти на потреби сім'ї, в тому числі дитини, у неї є підстави вважати що відповідач і надалі в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Отже, відповідач зобов'язаний утримувати дитину, тому з нього мають бути присуджені до стягнення аліменти.

В судовому засіданні позивачка підтримала предявлений позов та просила її вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалася на викладені у позовній заяві обставини. Підтвердила, що вона є служителем-євангелістом та активно проповідує Євангеліє.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити зауважуючи на тому, що позивач повною мірою займається вихованням та утриманням дитини, дбає про її духовний та фізичний розвиток, чим за час спільного сімейного життя, та деякий час після розірвання шлюбу, ніколи не займалася позивачка.

Представник Органу опіки та піклування проти позову заперечувала та у його задоволенні також просила відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника третьої особи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, з 09 січня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року було розірвано.

Під час шлюбу в сторін народилася дитина донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу сторін та припинення подружніх відносин дитина залишилася проживати із позивачкою, але через деякий час відповідач змінив місце проживання доньки та залишив її разом із собою, за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, с. Адамівка, вул. Набережна, 111, де дитина мешкає і дотепер, разом із батьком та бабусею ОСОБА_5.

Позивачка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 123/272,

Відповідач має добрі умови проживання (приватний теплий, охайний, чистий будинок, який опалюється газом), разом із матір'ю (бабусею дитини) займаються вихованням та утриманням ОСОБА_3. Дитина має власну кімнату яка обладнана усіма необхідними меблями. Гардероб дитини постійно оновлюється, дитина має багато іграшок в т.ч. розвиваючих. Дитина з 18.10.2012 року по теперішній час відвідує дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок «Барвінок». Дитина також перебуває на амбулаторному лікуванні в Адамівській сільській лікарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. Батько та бабуся дитини постійно дбають про оздоровлення дитини.

Сім'я відповідача та його матері ведуть особисте селянське господарство, в якому є одна корова, одна коза, свині та птиця. Сім'я користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,22 га, де вирощують сільськогосподарські культури.

Згідно із характеристикою ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має спокійний характер, який проявляється у відношенні до сусідів та жителів села, є дбайливим батьком, піклується про доньку, забезпечує необхідним одягом, продуктами харчування, створює належні умови для відвідування дитячого навчального закладу. ОСОБА_5 добрий господар, веде особисте селянське господарство, забезпечує сім'ю продуктами, вирощеними у власному господарстві.

Скарг і нарікань зі сторони сусідів та жителів села до виконкому сільської ради не надходило.

Спеціалістами служби у справах дітей, виходом за місцем проживання позивачки встановлено, що вона мешкає у трикімнатній квартирі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, 123/272. Квартира розташована на третьому поверсі десятиповерхового будинку. Умови проживання задовільні, приміщення квартири прибране, але потребує ремонту. В квартирі присутні необхідні меблі, для дитини створено місце відпочинку, присутні дитячі речі, взуття, іграшки. Окрім позивачки за вказаною адресою мешкають і інші особи, в т.ч. і похилого віку.

З наданих позивачкою документів вбачається, що вона тільки влаштовується на роботу до кондитерської фабрики «А.В.К.», не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, та за місцем мешкання характеризується посередньо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_6 показала, що позивачка є її подругою та вони дружать з 2011 року. Їй відомо, що позивачка та відповідач мають доньку ОСОБА_3, яка проживала із позивачкою. Через деякий час позивачка дала дитину відповідачу на деякий час, щоб він займався дитиною, але через деякий час вона поїхала до відповідача, щоб забрати доньку, але він її не віддав. Позивачка добре ставилася до доньки. ОСОБА_1 працює, мешкає разом із дідусем, за яким здійснює догляд. Умови проживання у позивачки добрі. Позивачка веде нормальний спосіб життя, є добропорядною людиною, вона її ніколи не бачила напідпитку або під впливом наркотичних засобів. ОСОБА_1 є служителем євангелістом, активно проповідує Євангеліє, та вони разом навчаються у релігіозному коледжі. Вони із позивачкою їздять по містам України та проповідують Євангеліє. Їхні поїздки тривають по 2-3 тижні, а інколи і навіть місяць. Вони з позивачкою їздили на проповіді до м. Полтава на 1 місяць, але дитини вже у позивачки не було. Такі відрядження їм оплачує їхня церква.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що сторони познайомилися у 2011 році, одружилися, народилася дитина. Відносини між сином та невісткою погіршилися. Ганна забрала речі та поїхала до м. Дніпропетровська. Дитину взяла з собою. Коли ОСОБА_1 приїздила до них, то з її поведінкою щось було не те, вона була наче неадекватною. Ганна погано піклувалася про дитину, взимку її недостатньо тепло одягала, в наслідок чого дитина часто мерзла та хворіла. Вона неодноразово бачила, як ОСОБА_1 недбало ставилася до побуту щодо дитини, у брудній воді мила дитячі речі та посуд. Коли дитини захворіла вони із сином займалися її лікуванням, позивачка лише 1 раз приїхала до дитини в лікарню. Коли дитина одужала, ОСОБА_1 забрала доньку та не привозила її пів року. Коли вони наступного разу побачили дитину то дуже обурилися, так як ОСОБА_3 була недоглянута, була погано одягнута, справляла природні потреби у білизну та одяг, чого в такому віці дитини вже не повинно бути. Валерія розповідала їй що ОСОБА_1 її б'є. Вони з сином купили дитині увесь одяг, взуття, почали виховувати. Коли вони побачили дитину, то виявили у неї синці, дитина по ночам часто пробуджувалася та кричала. Мати позивачки зателефонувала їй та синові та сама попросила забрати дитину у її доньки ОСОБА_1 (позивачки). Їй відомо, що коли позивачка відвідувала свою релігійну секту, дитина в той час довго сиділа на стільці, спала та чекала матір. Вони забрали дитину, виходили її, вилікували її та залишили у себе. Валерія з ними живе вже три роки. Ганна приїздила до доньки весною та восени, привозила якісь вживані речі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 вказала, що вона є сестрою позивачки і їй достеменно відомо, що ОСОБА_1 погано відносилася до доньки, неуважно ставилася до виховання та піклування про дитину. В неї на весіллі ОСОБА_1 взагалі забула про дитину і та ледь не потрапила під колеса автомобіля та її врятували невідомі чоловіки, а ОСОБА_1 в той час повела до себе додому якогось чоловіка, та пішла невідомо з якими цілями з ним, про що їй розказав їхній дідусь. Вона неодноразово казала ОСОБА_1, щоб та поїхала до дитини, але та їй відповідала, що дитина у батька та останній сам розбереться, що з донькою робити. Ганні була цікава тільки церква прочанином якої вона була. Їй також відомо, що ОСОБА_1 била їхню паралізовану бабусю, з якою мешкала у одній квартирі, а нещодавно ОСОБА_1 залишила паралізованого дідуся і поїхала кудись на місяць.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_1 її хресниця, та остання до дитини за весь час приїздила три рази. Останні півтори роки вона не бачила ОСОБА_1 у дитини взагалі. Батько займається вихованням ОСОБА_3, водить доньку в дитячий садочок, дитина завжди нагодована, доглянута. Відповідач забезпечує дитину та працює в агрофірмі.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 162 СК України встановлює, що у випадку, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Відповідно до принципу ст. 6 Декларації ООН про права дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки надані позивачкою докази не є переконливими у тому, що вона здатна забезпечити належні умови проживання дитини, забезпечити її нормальний фізичний та духовний розвиток та здатна у повній мірі забезпечити матеріальне утримання доньки.

Разом із тим, виключні, як на думку суду, обставини, а саме те, що позивачка не довела наявності у неї постійної роботи та доходу, вона є служителем євангелістом і активно проповідує Євангеліє в різних містах України, та у звязку із цим відлучається за межі міста Дніпропетровська та області на значні проміжки часу, приділяє більшість свого часу та сил власному духовному та релігійному розвитку, переконують суд у тому, що місце проживання дитини повинно залишитися разом із батьком, який разом із своєю матір'ю належним чином дбають про дитину, забезпечують її виховання, догляд, займаються фізичним та духовним розвитком, що відповідає інтересам самої дитини.

Протиправної поведінки відповідача щодо відібрання дитини у матері в судовому засіданні не встановлено, оскільки з показів свідків та пояснень самої позивачки було встановлено, що доньку вона залишила у позивача сама і добровільно, на той великий проміжок часу поки займалася проповідуванням Євангеліє у містах України.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук