АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження номер: 22-ц/791/2349/2015 Єдиний унікальний номер справи: 666/117/15-ц
Категорія 20 Головуючий в І інстанції Іванищук А.А.
Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 03 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Приходько Л.А.
Суддів:Бездрабко В.О.
Борка А.Л.
При секретарі:Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 липня 2015 року у справі

за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 26 червня 2014р. між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу, за умовами якого сторони зобов'язалися до 26 грудня 2014р. укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до умов вказаного договору, нею було передано відповідачу грошову суму в розмірі 75000,00грн., яка вважалася авансом та мала бути зарахована, як належний з покупця платіж по основному договору купівлі-продажу, а у випадку невиконання договору повернута покупцю. Проте в подальшому договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений не був, оскільки відповідач не з'явився до нотаріуса та не надав документи, необхідні для укладення договору, на підставі чого нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було та відповідач авансовий платіж в сумі 75000,00грн. не повернув, просила стягнути з відповідача на свою користь авансовий платіж в розмірі 75000,00грн. та понесені судові витрати в розмірі 750,00грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 75000,00грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на допущенні судом порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_6- ОСОБА_7, зазначив, що на його думку, рішення суду є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Судом встановлено, що 26 червня 2014р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено попередній договір купівлі-продажу, за умовами якого сторони зобов'язалися в майбутньому, в обумовлений п.6.1. цього Договору строк, укласти та належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1500га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1 та житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 на умовах і в порядку, визначених цим Договором, що підтверджується п.1 вищевказаного договору.

Договір оформлено письмово, підписано сторонами по справі та посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О., зареєстровано в реєстрі за №871.

Відповідно до п. 6.1 Даного договору за домовленістю сторін укладання та нотаріальне посвідчення основного договору передбачалось 26 грудня 2014р., у приміщенні офісу нотаріуса Сперчун О.О.

До підписання договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу позивач передала, а відповідач отримав суму завдатку у розмірі 75000,00грн., що відповідає п.5.1 договору.

У зв'язку з неявкою відповідача до нотаріуса у встановлений в п.6.1. попереднього договору строк, а саме 26.12.2014р., та не наданням нотаріусу відомостей та документів, необхідні для вчинення нотаріальної дії приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. відмовив позивачу у посвідченні договору купівлі-продажу, про що ним було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2014р.

Відповідно до п.5.3. попереднього договору купівлі-продажу, у випадку невиконання цього договору відповідачем, він зобов'язується повернути позивачу протягом 3 днів з дати, встановленої п.6.1 цього договору (26.12.2014р.) суму завдатку в розмірі, який встановлений у п.5.1. цього договору (75000,00грн.).

26 грудня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до ОСОБА_5 з письмовою вимогою повернути їй сплачені кошти в рахунок належного виконання зобов'язання в сумі 75000,00грн., що підтверджується експрес накладною № 5006.

На вказані звернення позивача відповідач не відреагував, на час розгляду справи кошти не повернув.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Однією з функцій завдатку є забезпечення існуючого зобов'язання, яка полягає в тому, що: а) сума завдатку залишається у продавця, якщо порушення зобов'язання, сталося з вини покупця; б) продавець зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку, якщо порушення зобов'язання, сталося з вини продавця (частина 1 статті 571 ЦК України).

Визначальний фактор для можливості застосування цієї норми - це зобов'язання. Відсутність зобов'язання виключає й сам засіб його забезпечення, зокрема завдаток.

Головними ознаками завдатку та обов'язковими умовами правомірного застосування його забезпечувальної функції є: 1) письмова форма вчинення правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань завдатком (розписка, акт, письмовий договір завдатку тощо) (частина 1 статті 547 ЦК України); 2) факт укладення основного договору, наприклад, договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості, яким встановлено, що його виконання забезпечується завдатком (частина 1 статті 548 ЦК України).

Отже, гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця.

На відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Отже, якщо у разі порушення умов попереднього договору основний договір не був укладений, передана покупцем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Таким чином, встановивши, що договір купівлі-продажу (основний договір), який за своєю формою і змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами укладений не був, а, тому передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми сплаченого останньою авансу в сумі 75000,00грн.

Суд з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: