У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року, яким позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі по тексту - ПАТ «ВТБ Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування скарги зазначає, що банком не надано належних доказів отримання ним кредиту. Вважає, що меморіальний ордер та виписка по рахунку не є належними доказами оскільки: такі не відображають господарську операцію та не відповідають ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також звертає увагу апеляційного суду на те, що виписка по рахунку сформована 01.10.2014 року.

В запереченні на апеляційну скаргу банк просить її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1239SK згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 90 000 грн. під 25 % річних в строк до 07.03.2018 року (а.с.12-22).

Згідно п.3.9 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового нарахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, НОМЕР_1 у Відділенні «Закарпатська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» (далі картковий рахунок).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору становить 104 226,32 грн. (а.с.6-11). Правильність такого розрахунку апелянтом фактично не оспорюється.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з невиконанням боржником зобов'язань за кредитним договором банк має право вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. При цьому суд виходив з доведеності належними та допустимим доказами факту надання кредитних коштів.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи.

Колегія суддів відхиляє всі посилання апелянта на відсутність належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З наявного в матеріалах справи меморіального ордеру №25890 від 07.03.2013 року вбачається. що 07.03.2013 року ПАТ «ВТБ Банк» здійснено перерахунок 90 000 грн. на транзитний рахунок банку. Призначення платежу в даному меморіальному ордері вказано: надання кредиту згідно кредитного договору №1239SK від 07.03.2013 року на картковий рахунок НОМЕР_2 (а.с.23).

З виписки по рахунку НОМЕР_1 вбачається, що 07.03.2013 року на даний рахунок поступили кошти в сумі 90 000 грн. і в цей же день були зняті з рахунку (а.с.54, 55).

Крім того до заперечення на апеляційну скаргу банком долучено певні докази, які згідно ч.2 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе дослідити так як такі докази подані на спростування доводів апеляційної скарги.

Зокрема 07.03.2013 року між сторонами також було укладено договір про обслуговування банківського поточного рахунку НОМЕР_1 (а.с.115), тобто того ж рахунку на який і повинні перераховуватися кредитні кошти згідно кредитного договору.

На підставі даного договору 07.03.2013 року ОСОБА_2 видано платіжну картку VELYKI MOZHLYVOSTI LIGHT НОМЕР_3, про що він особисто розписався (а.с.14).

Відповідно до чеку №1759 з цієї платіжної картки 07.03.2013 року о 16:34:22 було знято 90 000 грн., що повністю узгоджується з інформацією вказаною у виписці із рахунку. При цьому в даний чек внесені паспортні дані ОСОБА_2 та особисто ним підписаний. (а.с.112).

Додатково колегія суддів констатує, що в період дії кредитного договору ОСОБА_2 періодично здійснювалося погашення заборгованості по ньому на загальну суму 22 724,77 грн. (а.с.10, 11), що свідчить про фактичне визнання відповідачем факту існування між сторонами кредитного зобов'язання та видачу йому кредитних коштів.

Узагальнюючи наведене колегія суддів вважає, що всі вищезазначені докази та обставини достеменно підтверджують факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів на суму 90 000 грн.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді