Ухвала

іменем україни

26 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Гвоздика П.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О., поданою представником Савескул-Савело Валерією Олегівною, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ « Старокиївський Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Посилалось на те, що 03 грудня 2012 року між позивачем та ОСОБА_4 укладений договір банківського вкладу № 12/1008-2012, відповідно до якого останньому відкрито вкладний рахунок в національній валюті та проводились необхідні операції.

Постановою Національного банку України від 12 травня 2014 року банк віднесено до категорії проблемних, а з 18 червня 2014 року розпочато процедуру виведення його з ринку шляхом впровадження в ньому тимчасової адміністрації. З метою збереження власних коштів, які знаходились на вкладному рахунку банку, ОСОБА_4 ініційовано процес фіктивного відкриття рахунків фізичними особами, серед яких був і ОСОБА_5, для штучного зарахування коштів на них у розмірі, що не перевищує суму граничного відшкодування коштів державою в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (200 тис. грн). Для досягнення вказаної мети ОСОБА_5 16 квітня 2014 року уклав договір банківського рахунку, на виконання якого йому було відкрито поточний рахунок та договір банківського вкладу від 14 травня 2014 року, на виконання якого йому було відкрито вкладний рахунок. Того ж дня працівником банку кошти з рахунку ОСОБА_4 у розмірі 199 000 грн зараховано на поточний рахунок ОСОБА_5, хоча фактично грошові кошти не вносилися в касу банку. У подальшому кошти, нібито за дорученням ОСОБА_5, з поточного рахунку були перераховані на його вкладний рахунок. Позивач вважав, що договори, укладені між банком та відповідачами, та розрахунково-касові операції, змінені останніми, мають ознаки фіктивних та удаваних правочинів, які не відповідають інтересам держави, тому просив суд застосувати наслідки нікчемності правочинів та стягнути на користь держави всі незаконно отриманні кошти за нікчемними правочинами..

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О. - Савескул-Савело В.О. просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено наявність у правочинах, укладених між банком та відповідачами, ознак фіктивності (відсутності наміру на створення юридичних наслідків) та удаваності (вчинення правочинів для приховання інших), що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>). Також суди вірно вважали, що відповідачами було досягнуто реального настання юридичних наслідків вчинених ними дій. Дії працівників банку щодо касових операцій не знаходяться у причинному зв'язку з діями відповідачів (свобода договору) і ніяким чином не можуть впливати на дійсність/недійсність правочинів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» Пантіної Л.О., подану представником Савескул-Савело Валерією Олегівною, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

П.О. Гвоздик