Справа №478/663/15-ц 03.09.2015 03.09.2015 03.09.2015
Провадження № 22ц-784/2036/15 Головуючий у 1-й інстанції Сябренко І.П.
Категорія 54 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області

на рішення

Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі відділ освіти, відділ освіти Казанкісвької РДА) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що з 1986 року працювала методистом районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської РДА та з 2014 року була обрана головою Казанківської районної організації Профспілки працівників освіти і науки України.

Наказом в.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА №34к від 31 березня 2015 року її звільнено з роботи з посади методиста райметодкабінету за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штатів по райметодкабінету. Звільнення, на її думку, є незаконним, оскільки проведено без попередньої згоди профкому та вищого виборного органу Миколаївської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України. Крім того, при звільненні їй не було запропоновано іншу роботу.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати незаконними та скасувати наказ №13 від 29 січня 2015 року "Про скорочення чисельності штату працівників районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської райдержадміністрації", наказ №34к від 31 березня 2015 року про її звільнення, поновити її на роботі, стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4288 грн. 68 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її трудових прав стягнути 50 000 грн..

Ухвалою суду позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу №13 залишені без розгляду.

Під час розгляду спору позивачка збільшила вимоги та просила про стягнення середнього заробітку з дня звільнення до ухвалення судом рішення, та про стягнення 100 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ по відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області № 34к від 31 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 Позивачку поновлено на роботі у відділі освіти Казанківської РДА на посаді методиста райметодкабінету з 31 березня 2015 року. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 10663 грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування податків та інших обовязкових платежів та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судом розподілено судові витрати. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ освіти Казанківської РДА просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, висновки суду суперечать вимогам матеріального і процесуального права.

Позивачка, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом в.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА № 5 від 29 січня 2015 року вирішено скоротити чисельність районного методичного кабінету вказаного відділу на 8 штатних одиниць, із встановленням граничної чисельності районного методичного кабінету в кількості 3 штатних одиниць, а саме: 1 штатної одиниці завідуючого райметокабінетом та 2 штатних одиниці методистів. Визначено що підлягають скороченню 6 штатних одиниць методистів, штатна одиниця завідуючого психолого - методико-педагогічної консультації та одиниця секретаря. Було вирішено попередити працівників, які підлягають звільненню з 1 квітня 2015 року, в тому числі ОСОБА_2 (а.с. 15).

29 січня 2015 року вказаною посадовою особою видано наказ № 7к про попередження працівників методкабінету, в тому числі позивачки, про звільнення у звязку із скороченням чисельності і штату працівників відділу освіти, за п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивачка, яка є головою Казанківської районної організації Профспілки працівників освіти і науки України ознайомлена з наказом (а.с. 19).

Наказом №34к від 31 березня 2015 року позивачка була звільнена з посади методиста райметодкабінету за ст.40 п.1 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штатів по райметодкабінету.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7, ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Також, ч.3 ст. 252 КЗпП України, та ч. 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України при звільненні працівника, йому має бути запропонована робота за відповідним фахом (спеціальністю) і лише при відсутності такої роботи - інша робота, яка є на підприємстві.

Незважаючи на вимоги вказаних норм права, позивачка була звільнена з роботи без попередньої згоди виборного органу, членами якого вона є, та без попередньої згоди вищестоящого виборного органу цієї профспілки. Їй не запропонована інша робота в установі.

За такого суд дійшовши правильного висновку, що звільнення позивачки відбулося з порушенням вимог ст.ст. 40,41,43, 49-2 КЗпП України. У звязку з чим, суд обґрунтовано задовольнив позов частково, а саме визнав наказ про звільнення позивачки незаконним, скасував його та поновив позивачку на роботі. Також суд у відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягнув з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу. Встановивши, що порушенням трудових прав позивачки їй завдано моральну шкоду, суд обґрунтовано, у відповідності до 237-1 КЗпП України стягнув з відповідача на її користь 500 грн. в рахунок компенсації моральних страждань.

Доводи в апеляційній скарзі суперечать доказам у справі та наведеним вище вимогам матеріального права.

Як виходить з протоколу засідання профкому відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації від 30 січня 2015 року до порядку денного членами профкому включено питання про надання згоди на попередження щодо скорочення штатних одиниць методичного кабінету, але прийнято рішення про надання згоди на розірвання трудового договору з методистами районного методичного кабінету, в тому числі і позивачкою. Однак, на засіданні вказаного профкому від 27 травня 2015 року, його членами прийнято рішення про визнання недостовірним та скасування протоколу засідання профкому, оскільки профком фактично розглядав питання про дачу згоди на попередження працівників про скорочення. В наступному, а саме 03 липня 2015 року профспілковий комітет відділу освіти Казанківської РДА згоди на звільнення позивачки не надав (а.с.188).

05 лютого 2015 року в.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА звернулася до голови Миколаївської обласної організації профспілки працівників освіти і науки із поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з позивачкою за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.24).

17 лютого 2015 року головою обласного комітету профспілки працівників освіти і науки України відповідачу було надано повідомлення з посиланням на норми ст.43, п.1 ст.40 КЗпП України та розяснено, що виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає лише обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником (а.с.76). Рішенням президії обласного комітету зазначеної профспілки від 06 липня 2015 року відмовлено в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачкою (а.с. 194).

Посилання в апеляційній скарзі на наказ про скорочення штату не є підставою для скасування рішення суду, оскільки в даному випадку йдеться спір про порядок звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Порушенням вимог ст. 43 КЗпП України, суд першої інстанції в рішенні дав належну оцінку.

За викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: