У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Василь Васильович, про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним вище позовом, а ухвалою суду від 8 грудня 2014 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, позовну заяву залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши норми ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, дійшов до правильного висновку про те, що позивачка, будучи належним чином повідомленою, повторно не з'явилась до суду, що є підставою для залишення її позовної заяви без розгляду.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а позивачка і не з'являється в судове засідання, і не використовує положення про процесуальне представництво в суді.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грицаєнко Василь Васильович, про визнання правочинів недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько