Справа № 462/5922/15-а
УХВАЛА

27 серпня 2015 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /3-ті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4/ про скасування актів щодо приватизації квартири,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.01.1999 року № 35 «Про передачу квартир у власність громадян» в частині надання у приватну власність квартиру № 9 площею 88,7 кв.м ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; скасувати розпорядження Львівського міського голови від 29.01.1999 року № 45 «Про затвердження розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 28.01.1999 року № 35 «Про передачу квартир у власність громадян» в частині надання у приватну власності квартири № 9 площею 88,7 кв. м.; скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 30.10.2001 року № 1109 «Про оформлення права власності на вул. Городоцькій,238в»; скасувати свідоцтво № 14306-3 про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 від 29.01.1999 року, зареєстроване Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації; скасувати свідоцтво про право власності на будинок за адресою: м. Львів, вул. Городоцька,238в від 30.10.2001 року № 1109; визнати недійсними документи, видані на підставі документів, зазначених у прохальній частині позову.

Відповідно до ст. ст. 2,17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень /нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії/, дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий для вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів /осіб/, відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому невідємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних правовідносин.

Враховуючи положення ст. 1 ЦПК України та ст. 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування /субєктом владних повноважень/ як субєктом публічного права та субєктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права.

Згідно п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування /субєкт владних повноважень/ бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і субєктивного складу сторін справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України.

Наведене свідчить, що у даному випадку виник спір про право /цивільне/, який полягає у скасуванні розпоряджень Залізничної районної адміністрації в частині передачі у приватну власність квартиру, та інші дії, які випливають із цього.

Враховуючи наведене, спір про оскарження рішення субєкта владних повноважень виник з відноси, які врегульовані ЦПК України, тому розгляд такої справи, згідно з ст. 18 КАС України і ст. 15 ЦПК України відноситься до компетенції суду у порядку цивільного судочинства, а не суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за її позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради /3-ті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4/ про скасування актів щодо приватизації квартири, розяснивши позивачу про її право звернутись до Залізничного районного суду м. Львова з даними позовними вимогами у порядку, передбаченому ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в 5- денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.