Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2234/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Чельник О. І.
УХВАЛА

03.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Чельник О.І.

суддів: Белінської І.М., Франко В.А.

при секретареві: Постоєнко А. І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року у справі за скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, заінтересована особа: відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, кредитна спілка «Простір», ПАТ КБ «Надра», про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,-

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області (далі по тексту ВДВС Олександрійського МУЮ) при винесенні постанови від 24 березня 2015 року про накладення арешту на належну йому ? частину будинку по АДРЕСА_1 в місті Олександрія Кіровоградської області. Вважає, що оскаржувана постанова була винесена неправомірно, з порушеннями ч.1 ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження», без початкового з'ясування наявності у ОСОБА_3 грошових коштів для виконання зобов'язання та подальшого звернення стягнення на них. Також зазначав, що належне йому та його матері на праві спільної сумісної власності житловий будинок, на який накладено арешт, перебуває у заставі ПАТ КБ «Надра», тобто виключає звернення стягнення на зазначене майно, а також те, що ? частини житлового будинку належить йому на праві власності як фізичній особі, тоді як державний виконавець наклав арешт на це майно із зазначенням, що воно належить суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_3, тобто фізичній особі-підприємцю.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заінтересовані особи у судове засідання апеляційного суду своїх представників не направили. Про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Колегія суддів ухвалила слухати справу за їх відсутності на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення скаржника, його представника, дослідивши письмові докази по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 10 вересня 2014 року було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь КС «Простір» заборгованості за кредитним договором №400 від 29 листопада 2007 року в сумі 181 074,31 грн. та за кредитним договором №15 від 17 лютого 2009 року в сумі 27 092,79 грн., а всього 204 473,64 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 на користь КС «Простір» по 910 грн. з кожного на відшкодування судових витрат (а.с.29).

18 листопада 2014 року державним виконавцем Загорулько І.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №454705158, де боржником виступає фізична особа ОСОБА_3 та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45470358, де божником є суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 із відміткою про можливість добровільного виконання зобов'язання в термін до 25 листопада 2014 року (а.с.30, 31) та накладено арешт на все майно СПД ОСОБА_3 (а.с.31).

Згідно з вимогами ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що до винесення постанови від 24 березня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем здійснено всі можливі, передбачені законом заходи, направлені на виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості для виконання рішення суду. Так, державним виконавцем були винесені постанови про арешт рухомого майна та про розшук майна ОСОБА_3 як фізичної особи, так і суб'єкта підприємницької діяльності, а також винесені постанови про арешт коштів на рахунках АКБ «Банк національний кредит», які належать СПД ОСОБА_3 та про арешт коштів боржника в ПАТ КБ «Надра» (а.с.33-41). До того 23 березня 2015 року ОСОБА_3 подав до відділу ДВС заяву про невиконання ним грошових зобов'язань через відсутність коштів (а.с.42).

Відповідно до ч.2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.212-214 ЦПК України, вірно з'ясував правові підстави для накладення арешту на ? частину житлового будинку боржника та дійшов до правильного висновку про законність і обґрунтованість постанови державного виконавця про арешт майна, оскільки на час розгляду скарги ОСОБА_3 не надав доказів добровільного виконання рішення суду.

Посилання скаржника на ч.ч.1, 3 ст.54 Закону є безпідставним, оскільки стосується звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання, та в цьому випадку могло б порушити права ПАТ КБ «Надра», як заставодержателя. При цьому, винесенням державним виконавцем оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження порушень прав скаржника, що є боржником у даному виконавчому провадженні, не убачається.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий:

Судді: