АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/9091/13-ц Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/774/1726/К/15 Ваврушак Н.М.
Категорія № 39 (1) Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Маслової К.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та ї представника - ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміни черговості одержання права на спадкування, який неодноразово уточнювала та остаточно в позовній заяві від 27.12.2013 року просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю більше п'яти років без реєстрації шлюбу з січня 2002 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 разом зі спадкоємцями першої черги; визнати за нею право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна, придбаного в період спільного проживання: грошові кошти які належали спадкодавцеві на підставі договору № 78, на вклад «Депозитний Ощадного банку» в іноземній валюті для іноземного інвестора - Фізичної особи; договору № 192 на вклад «Строковий пенсійний Ощадного банку» для фізичної особи та рахунку НОМЕР_8 на 50000 грн.; визнати за нею право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, разом зі спадкоємцями першої черги, право на спадкове майно: 1/2 частку квартири посімейного спільного заселення 13,14 в будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки для ведення садівництва що розташовано АДРЕСА_5 Криворізького району; на 1/2 частку всіх грошових коштів, що належали спадкодавцю в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з ОСОБА_7 познайомилась навесні 2001 року, а з 03.01.2002 року вони почали проживати разом, без реєстрації шлюбу, в квартирі ОСОБА_7 за адресою: в АДРЕСА_2 та перевезла всі свої речі. Однак, в цій квартирі вони лише зимували, оскільки весь час знаходились на дачі померлого, де були усі умови для життя. На час їх знайомства ОСОБА_7 був вже пенсіонером, вона працювала психологом у школі, вони разом їздити до його родичів в Російську Федерацію, Республіку Татарстан, м. Казань. В 2002 році ОСОБА_7 запропонував одружитися та обвінчатися, але із-за його хвороби та лікування, ця подія була відкладена. За час приживання з ОСОБА_7 вони зробили ремонт на дачі, а в літку 2010 року - у квартирі, замінили старі дерев'яні вікна на пластикові, 09.06.2004 придбали телевізор, а 15.07.2010 року була придбана пральна машина її сином. Також вони мали намір придбати будинок у смт. Лозуватка і для цього заощаджували гроші, які пізніше були покладені на банківський рахунок Ощадного банку, а також ОСОБА_7 не знімав пенсію, а вони жили за її рахунок. Вона з 2009 році одержувала пенсію та продовжувала працювати. Вони з ОСОБА_7 мешкали однією сім'єю, без укладення шлюбу впродовж десяти років, вели спільний бюджет і побут, вона весь час дбала про спадкодавця та утримувала його, а тому, посилаючись на ч. 2 ст. 1259 ЦК України, вважає, що має право спадкувати наряду зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_4.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміни черговості одержання права на спадкування, визнання права власності - відмовлено.

Судові витрати віднесено за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі. Зазначає, що суд не визнав явку відповідача обов'язковою та не допитав по вагомим обставинам по справі. Вважає, що рішення суду обґрунтоване на спотворених поясненнях свідків, які є, на її думку, викривленими та такими, що не співпадають із справжніми поясненнями свідків під час судового розгляду. Також вважає, що при розгляді справи було доведено факт спільного проживання позивача та ОСОБА_7 однією сім'єю більше п'яти років, однак суд, при ухваленні рішення, не врахував положення ст. 1264 ЦК України, яка передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Крім того, судом було розглянуто лише вимоги з приводу встановлення факту спільного проживання та не були розглянуті інші позовні вимоги, а саме вимоги з приводу зміни черговості одержання права на спадкування, згідно з положенням ст. 1259 ЦК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності за земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 17.06.2009 року Відділом Держкомзему у Криворізькому районі Дніпропетровської області, належала земельна ділянка, площею 0,0616 га. для ведення садівництва, розташована в АДРЕСА_6 (а.с. 18-19 том 1).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житло від 23.09.1999 року, ОСОБА_7 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 27 том 1).

Згідно договору № 78 на вклад «Депозитний Ощадного Банку» в іноземній валюті для іноземного інвестора-фізичної особи від 01.09.2011 року, укладеного між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_7, Вкладник вніс, а Банк прийняв на депозитний рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 1750,00 доларів США з процентною ставкою в розмірі 6% річних зі сплатою процентів щомісячно (а.с. 36-38 том 1).

Відповідно до договору № 192 на вклад «Строковий Пенсійний Ощадного Банку» від 30.08.2010 року, укладеного між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_7, Вкладник вніс, а Банк прийняв на депозитний рахунок на умовах цього договору кошти в сумі 30000,00 грн. з процентною ставкою в розмірі 17% річних зі сплатою процентів разом з поверненням депозиту (а.с. 39-42 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер (а.с. 189 том 1).

Згідно довідки ПАТ «Державний Ощадний Банк України» від 10.04.2012 року, суми залишків на особових рахунках ОСОБА_7: на рахунку НОМЕР_4 Депозит - 1750,00 доларів США, на рахунку № НОМЕР_5 - 4437,28 грн. та відкрито компенсаційний рахунок № НОМЕР_1 - залишок 1491,27 грн., на рахунку НОМЕР_6 - 50000,00 грн., на рахунку № НОМЕР_7 - 0,05 грн. (а.с. 24 том 2).

Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори від 02 жовтня 2013 року, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт шлюбних стосунків між нею та ОСОБА_7 (а.с. 47 том 1).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не надано доказів та не доведено, що вона та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, як це визначено у ст. 3 СК України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

На думку колегії, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов вірного висновку про те, що позивачем ОСОБА_2, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведені вимоги щодо встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу з січня 2002 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач в січні 2002 року перевезла до ОСОБА_9 всі свої речі, на думку колегії, не підтверджені належними доказами та поясненнями свідків. Щодо придбання телевізора LG та пральної машини, на думку колегії, позивачем не доведено сумісне придбання даного майна з ОСОБА_10, оскільки, як вбачається з гарантійного талону на пральну машинку «Оріон», вона була придбана ОСОБА_2 у 2010 році та доставлена за адресою її реєстрації: АДРЕСА_3 (а.с. 12 том 1), а з довідки про повне погашення розстрочки на придбання телевізора «LG 21Q41EE» вбачається, що вказана розстрочка у 2004 році погашена ОСОБА_2 (а.с. 14 том 1).

Надані позивачем в якості доказу спільного проживання зі спадкодавцем, матеріали по встановленню метало пластикових вікон, не можуть бути взяти до уваги, оскільки заказ замовлено та сплачено ОСОБА_9 за його адресою (а.с. 22-25 том 1).

Доводи апеляційної скарги про те, що надані відповідачем акти про її немешкання за адресою ОСОБА_7: м. Кривий Ріг, АДРЕСА_2, не можуть бути взяти до уваги, оскільки вона не просить суд визначити її місце мешкання за місцем реєстрації померлого, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані акти від 29.11.2013 року та 02.08.2012 року (а.с. 186-188 том 1) спростовують посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_7 30.12.2001 року запропонував їй переїхати до нього жити та вона перевезла до його квартири всі свої речі, техніку, меблі.

Як встановлено, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Посилання в апеляційній скарзі на акт від 07.10.2013 року кооперативу с/т «Росинка Агро» (а.с. 26 том 1), який на думку представника позивача, підтверджує факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7, колегія вважає безпідставними та такими, що спростовуються актам від 29.11.2013 року та 02.08.2012 року (а.с. 186-188 том 1).

Доводи апеляційної скарги про те, що факт проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_7 однією сім'єю більше п'яти років підтверджується також білетами на поїзд та генеральною довіреністю, виданою ОСОБА_7 та ім'я ОСОБА_2, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з білетів на поїзд (а.с. 20 том 1) не вбачаться, в якому році вони були придбані, а доручення від 01.01.2003 року (а.с. 43 том 1) підтверджує факт того, що ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником в усіх державних, громадських установах, відділі внутрішніх справ, прокуратурі, судах та не підтверджує факт їх проживання однією сім'єю.

Також, як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.02.2012 року за фактом смерті ОСОБА_7, при відібранні пояснень від ОСОБА_2, вона пояснила, що мешкає в м. Кривий Ріг одна, а ОСОБА_7 практично весь час мешкав у належному йому дачному будинку АДРЕСА_4 (а.с. 72 том 2), що також спростовує доводи апеляційної скарги щодо спільного проживання позивача зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було взято до уваги та не оцінено належним чином пояснення свідків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не є переконливими доказами того, що позивач та ОСОБА_7 проживали однією родиною, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, як це визначено статтею 3 СК України.

Крім того, колегія вважає, що доводи представника позивача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 матеріально забезпечувала спадкодавця спростовуються довідками з УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу про розмір пенсії ОСОБА_7 з 2002 року по лютий 2012 року (а.с. 199-208 том 1); наявністю депозитних вкладів в Банку (а.с. 36-42 том 1); квитанціями про здійснення валютно-обмінних операцій від 18.08.2009 року, 19.01.2006 року, 06.04.2005 року та 10.02.2005 року (а.с. 1110-111 том 2), відповідно до яких ОСОБА_7 здійснював обмін доларів США; заявкою від 14.08.2009 року про переказ коштів від ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_7 на суму 55000,00 рублів (а.с. 112-113 том 2), які були переведені у гривні на суму 13617,31 грн., а потім в долари СШУ на суму 1623,85 доларів США (а.с. 114 том 2).

Також, як вбачається з виписок по рахунку в національній валюті від 09.09.2010 року, 11.10.2010 року, 01.09.2011 року, 22.11.2011 року, ОСОБА_7 знімав гроші зі свого пенсійного рахунку та в той же день сплачував за комунальні послуги квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 115-120 том 2).

Посилання в апеляційній скарзі на безпорадний стан, в якому нібито перебував ОСОБА_7 та був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, що є підставою для застосування ст. 1259 ЦК України і надає позивачу право спадкування наряду зі спадкоємцем першої черги, колегія суддів не приймає до уваги з наступних підстав.

Згідно абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводити факт перебування особи у безпорадному стані, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя та потребує стороннього догляду, допомоги та піклування можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки медичних установ та висновки судово-медичної експертизи.

Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ОСОБА_2 не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження фактів щодо безпорадного стану спадкодавця, його потреби в отриманні допомоги від позивача.

У зв'язку з чим, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 за життя перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду та допомоги позивача. Крім того, посилання на перебування спадкодавця у безпорадному стані спростовується наявними в матеріалах справи виписками з історії хвороби ОСОБА_7, відповідно до яких він виписувався з лікарні в задовільному стані з рекомендаціями спостерігатися у лікаря за місцем мешкання(а.с. 76, 77 том 2).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не розглянуто позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зміни черговості, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд в своєму рішенні зазначив, що, оскільки суд не знаходить підстав для задоволення вимог щодо встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, інші вимоги щодо зміни черговості та визнання права на спадкове майно, також задоволенню не підлягають.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: