АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/8393/14 Головуючий у 1 - й інстанції: Каліушко Ф.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Гаращенка Д.Р., Кравець В.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» про визнання договору укладеним,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у травні 2014 року.

Зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач є виконавцем з надання житлово-комунальних послуг вищевказаного будинку. В листопаді 2013 року ТОВ «Рада 2» на його адресу було надіслано до підписання пропозицію договору про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій. У зв'язку з невідповідністю деяких положень зазначеного договору вимогам законодавства, ним було підписано даний договір 27.01.2014 року та направлено на адресу відповідача разом з протоколом розбіжностей до нього. Оскільки відповідачем даний договір разом з протоколом розбіжностей не був підписаний, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив просив суд визнати договір про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій від 27 січня 2014 року укладеним з моменту набрання рішенням законної сили, на викладених позивачем в заяві №2 про уточнення позову умовах.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, 15.07.2011 року між сторонами було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, надання комунальних послуг, предметом якого є забезпечення відповідачем надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, вивезення побутових відходів тощо) за адресою: АДРЕСА_1, а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах передбачених цим договором.

30.10.2013 року ТОВ «Рада 2» на адресу позивача було надіслано пропозицію щодо укладення нового договору про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій.

Вважаючи даний договір таким, що не відповідає Типовому договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України за №529 від 20.05.2009 року, позивач відмовився від його підписання та у порядку ст. 646 ЦК України надіслав на адресу відповідача заяву про згоду на укладення договору, але на інших умовах, викладених у протоколі розбіжностей від 29.11.2013 року, який був доданий до цієї заяви.

15.01.2014 року ОСОБА_2 було отримано повторну пропозицію від відповідача про укладення договору про надання послуг з управління та утримання будинку, який, на думку позивача, складений без урахування викладених ним у протоколі розбіжностей вимог. Однак, у відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивачем даний договір був підписаний 27 січня 2014 року та разом з протоколом розбіжностей був надісланий на адресу відповідача.

18.02.2014 року ТОВ «Рада 2» своїм листом №02-00000331 повідомило позивача про неможливість підписання доданого до договору протоколу розбіжностей, за відсутності правових обгрунтувань внесених позивачем змін, викладених у протоколі.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, з посиланням на ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, просив визнати договір про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій від 27.01.2014 року укладеним на визначених ним умовах з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновків, що оскільки між сторонами діє укладений ними 15.07.2011 року договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, надання комунальних послуг, який на час розгляду справи є дійсним, та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо свободи договору та обов'язковості укладення між споживачем та виконавцем договору про надання житлово-комунальних послуг лише за відсутності укладеного між ними договору, заявлені позивачем вимоги є безпідставними.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України ). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України .

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203 , ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст., ч. 1 ст. 630 ЦК України , ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ст. ст. 627 , 630 ЦК України та ст. ст. 19 , 20 Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові № 6-110 цс 12 від 10 жовтня 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

Виходячи із системного аналізу наведених актів цивільного законодавства та викладених обставин справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідності до вимог ст. 19, 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» на виконавця та споживача покладається обов'язок укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у разі відсутності укладеного договору між сторонами та відповідності його формі та змісту типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529.

Враховуючи, що на момент звернення позивача до суду діяв укладений між сторонами 15.07.2011 року договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, надання комунальних послуг, правові підстави для визнання в судовому порядку укладеним договору про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій від 27 січня 2014 року на умовах, визначених позивачем, відсутні.

Колегія суддів не заперечує проти доводів апеляційної скарги щодо права сторін вносити зміни та доповнення до договору, розірвати його або укласти новий, однак реалізовуючи вказане право сторони, у відповідності до вимоги чинного законодавства, керуються ст.ст. 6, 627 ЦК України, які визначають, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: