06.10.2015 Провадження №2/389/521/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, уточнивши вимоги якого, просить стягнути заборгованість по відсоткам за договором б/н від 22 вересня 2005 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 06 липня 2012 року по 06 липня 2015 року у розмірі 8356 грн. 91 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності.

Відповідач до суду не з'явився, надав заяву, в якій просить суд відмовити у задоволені позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності, справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 вересня 2005 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товаристо Комерційний банк «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким банком передано відповідачу кредитну картку, зі встановленим початковим кредитним лімітом у розмірі 2500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір складається з підписаної позивачем заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користуання платіжною карткою» та «Тарифів Банку» що підтверджується підписом відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру встановленого банком кредитного ліміту, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Підставою позову банку є невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо погашення кредитної заборгованості (відсотків) по платіжній картці №530843.

Згідно зі змістом заяви клієнта від 22 вересня 2005 року та пункту 2 розділу І Умов і правил надання банківських послуг строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицьовій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH).

Із заяви від 22 вересня 2006 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, не можливо встановити строк дії картки, виданої останньому. Однак, безпосередньо позивач відзначає, що строк дії картки був встановлений до вересня 2011 року.

Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 (картрахунок 530843 від 22 вересня 2005 року) свідчить про те, що кредитний ліміт по картрахунку неодноразово змінювався, остання зміна кредитного ліміту відбулася 18 квітня 2009 року, строк дії кредитної картки до 09 вересня 2011 року (а.с. 9).

Останній платіж щодо погашення кредиту, як вбачається з долучених до матеріалів справи розрахунків заборгованості та витягу по картковому рахунку, ОСОБА_1 здійснив 05 лютого 2009 року в сумі 536 грн. 49 коп., і з цього часу будь-які операції по картковому рахунку не проводилося за винятком нарахування банком процентів за користування кредитним лімітом, а строк дії платіжної картки закінчився у вересні 2011 року (а.с. 6-8).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у липні 2015 року (а.с.2).

Докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка, в матеріалах справи відсутні.

Позивач не обґрунтував свою позицію щодо дотримання ним строку позовної давності та не зазначив обставин, які заважали йому звернутися до суду з відповідним позовом після закінчення строку дії картки або з моменту припинення виконання боржником зобов'язання по погашенню кредиту.

Відповідач просив застосувати позовну давність.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116 цс 13).

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту, в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (статті 261 ЦК України).

Така правова позиція, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14 та від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127цс14.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, тому з урахуванням заяви відповідача застосовує строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову згідно з ч.4 ст.267 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Судові витрати, повязані із розглядом справи віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова