Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/323/15-ц Головуючий у 1-й інст. Юрчук М. І.
Категорія 24 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Косигіної Л.М., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про захист прав споживача, визнання недійсним договору по надання послуг, стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків завданих неналежним виконанням договору про надання послуг

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ ЕкономКомфорт», в якому просила визнати недійсним договір №03254/14 про участь у програмі адміністрування придбання товарів укладений між ними 09 вересня 2014 року, стягнути з товариства на свою користь 277,78 грн. сплачених по даному договору коштів, 3000 грн. моральної шкоди та 1750 грн. на відшкодування збитків завданих неналежним виконанням зазначеного договору.

В обґрунтування позову зазначала, що між нею та відповідачем 09 вересня 2014 року був укладений договір, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі.

Зазначає, що відповідач ввів її в оману щодо наявності у нього права на укладення спірного правочину, оскільки на час укладення угоди у товариства відсутня була ліцензія Нацкомфінпослуг, що передбачено п. 1.5 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 жовтня 2012 року № 1676.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю заявлених вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позову.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процессуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що районним судом не прийнято до уваги те, що для надання відповідачем послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах останній повинен був отримати ліцензію Нацкомфінпослуг.

Проте ні на даний час, ні на час укладання угоди такої ліцензії не було.

Однак районний суд не застосував до даних правовідносин вимоги ст. 227 ЦК України відповідно до якої правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 09 вересня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ЕкономКомфорт» був укладений договір №03254 відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання за плату здійснити наступні дії: забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для позивача з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі ОСОБА_2 1 у програмі (п.1.1 договору).

Пунктом 2.1 цього договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг є договірною, виражається у процентному відношенні у розмірі 7,0% від вартості товару та/або цільової позики, та становить 1750грн.

09 вересня 2014 року між ТОВ «ЕкономКомфорт» та ОСОБА_2 було укладено договір №03254/14, відповідно до п.1.1 якого віфдповідач за згодою позивача зобов'язався вчинити за плату та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку №1 до договору, в тому числі: а) сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; б) присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі; в) організовувати та проводити розподіли свідоцтв; г) здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; д) надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Пунктом 1.3 договору №03254/14 від 09 вересня 2014р. визначено, що ОСОБА_2 доручила ТОВ «ЕкономКомфорт» використовувати суми чистих платежів учасника для формування фонду групи та його розподілу, а також здійснювати оплату товару на користь учасників групи чи надавати відповідні суми у позику.

На виконання умов договорів №03254 та №03254/14 від 09 вересня 2014 року позивачем було сплачено 1750 грн. та 277 грн. 78коп. (а.с.5,14).

У пункті 1 умов програми ТОВ «ЕкономКомфорт» визначено, що адміністратором є юридична особа, яка за дорученням, в інтересах та за рахунок учасника здійснює певні юридичні дії, визначені договором та умовами програми, для досягнення взятих на себе стронами зобов'язань.

Адміністратор з метою виконання договірних зобов'язань створює та адмініструє самофінансувальну групу учасників програми, за що останніми за такі послуги сплачуються адмінстративні вирати.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що програма ТОВ «ЕкономКомфорт» формується виключно на їх коштах, метою яких є придбання відповідних товарів та/або отримання відповідної суми у позику з розстроченням платежу на досить тривалий час у порядку та на умовах, передбачених договором та цими умовами, адміністратором якої є ТОВ «ЕкономКомфорт».

Також є привальним висновок районного суду про те, що послуга ТОВ «ЕкономКомфорт» не може вважатися фінансовою послугою.

Так, у п.5 ч.1 ст. ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до п.11-1 ч.1 ст.4 зазначеного закону фінансовими послугами вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, та передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з пунктом 1.2 частини першої Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Із змісту укладених договорів №03254 та №03254/14 від 09 вересня 2014 року убачається, що їх предметом є вчинення дій спрямованих на отримання позики у групі.

Враховуючи наведене, чинним законодавством не передбачено отримання ліцензії для надання послуг з адміністрування фінансових активів для отримання грошей в групах.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: