Справа № 341/1355/14-ц
Провадження № 22-ц/779/519/2015
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Б.Д.

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 15 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Галицького районного суду від 15 січня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення розміру аліментів.

На дане рішення представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зсилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд неправильно застосував ст. 196 СК України і зробив невірний висновок про те, що стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у вигляді додаткових витрат на дитину не охоплюється цією нормою матеріального права. А тому незаконно і безпідставно відмовив в цій частині позову.

Судом також безпідставно зменшено розмір аліментів, вказуючи як на підставу, що її розмір значно перевищує розмір збитків, а також на ту обставину, що аліменти відповідачем сплачуються через виконавчу службу і їх поступлення затримується з вини Держказначейства.

Вказує, що такі висновки суду не відповідають фактичним обставина справи, оскільки в довідках ДВС про заборгованість вказано дати сплати аліментів а не дати їх виплати Держказнечейством позивачці.

Крім того, зменшуючи розмір неустойки, судом не враховано ні матеріальний ні сімейний стан платника аліментів, так як відповідач проживає один, інших утриманців не має, працює приватним підприємцем, маючи річний оборот коштів більше одного мільйона гривень.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просив про їх задоволення.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, вважає її безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим, яке просив залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з того, що заборгованість відповідача виникла у зв'язку з невиконанням ним рішення суду про стягнення аліментів, а тому позивач в силу дії ст. 196 СК України має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому суд дійшов висновку, що розмір неустойки слід зменшити, оскільки він значно перевищує суму збитків.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Як встановлено судом першої інстанції, сторони перебували в шлюбі, який судом розірвано та від якого народилося троє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Галицького районного суду від 28.12.2011 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття та вирішено стягувати одноразово в рік 3000грн. додаткових витрат на оздоровлення сина ОСОБА_6.

Рішенням Галицького районного суду від 15.02.2013 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто 13529грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період 2011 року та частково 2012 рік.

Вищевказані обставини підтверджуються документальними доказами, що є в матеріалах справи, та не заперечуються сторонами.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплату певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розмір неустойки за прострочення сплати відповідачем аліментів з часу невиконання рішень суду вирахував правильно. При цьому твердження апелянта про те, що з ініціативи суду було безпідставно знижено розмір належної їй неустойки не відповідає дійсності, а тому не заслуговує на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 15 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк