АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 661/674/15-ц
Справа №22-ц/791/2143/15 Головуючий в І інстанції Чирський Г.М.
Категорія Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця «05» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від «22» червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення режиму окремого проживання подружжя. В обґрунтування позову зазначив, що 07.12.2004 р. між ним та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №376. На даний час їх сумісне життя не склалось, відсутність порозуміння призвело до взаємного відчуження. ОСОБА_5 проживає окремо за іншою адресою. Посилаючись на те, що відповідачка може в майбутньому претендувати на визнання права власності на майно набуте ним в подальшому, з підстав визначених ст.ст.119, 120 СК України позивач просив суд встановити для подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 режим окремого проживання з дати набрання рішенням законної сили.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2015 року позов задоволено. Встановлено для подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5, шлюб між якими укладено 07.12.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис №379, режим окремого проживання з моменту набрання рішення суду чинності. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони по справі разом не проживають, спільне господарство не ведуть, у позивача відсутнє бажання проживати разом з відповідачем, а тому наявні підстави для встановлення режиму окремого проживання для подружжя.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з наступних підстав.

За змістом ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховною Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань

Згідно з ч.1 ст.120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом, і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. Таким чином, встановлення режиму окремого проживання не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте до цього.

Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом 07.12.2004 р. сторони уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області зроблено актовий запис №376. /4/

Як на підставу задоволення позовних вимог позивач вказує, що він з відповідачкою проживають окремо з вересня 2014 року, оскільки не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, незважаючи на окреме проживання відповідачка може претендувати на майно, набуте ним у подальшому.

Разом з тим, висновок суду про те, що наявність між сторонами спору з приводу розподілу майна, набутого за час шлюбу, який розглядається в судовому порядку, не свідчить про те, що пред'явлення позивачем позову про встановлення режиму окремого проживання подружжя є формальним засобом вирішення спірних майнових питань є передчасним.

При вирішенні питання щодо задоволення позову в порядку ст.119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю доглядати за батьками, дітьми та з інших причин не проживають спільно.

Режим окремого проживання подружжя, як альтернатива розлученню передбачає збереження сімейних відносин сторін та виконання ними взаємних обов'язків.

З матеріалів справи вбачається і сторони не заперечують, що вони у шлюбі не мають спільних дітей, тривалий час, а саме: з вересня 2014 року разом не проживають і шлюбні відносини не підтримують, жоден з них, і перш за все позивач, не вказує на бажання зберегти сім'єю, і як спосіб вирішення питань вважає за необхідне встановити режим окремого проживання для них.

Разом з тим позивач вказує на необхідність встановлення режиму окремого проживання подружжя з метою уникнення у майбутньому претензій дружини щодо прав на майно, яке може бути набуте ним після припинення їх шлюбних відносин.

Крім того, між сторонами існують майнові спори щодо спільної сумісної власності подружжя. /а.с.34-37/

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що встановлення судом першої інстанції режиму окремого проживання є формальним засобом вирішення майнових питань, тобто, в контексті викладеного слід розуміти, що в подальшому при розділі майна подружжя, встановлення сепарації потягне за собою складність при вирішенні їх майнових питань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для її задоволення, скасування рішення суду і ухвалення нового про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про встановлення режиму окремого проживання подружжя - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :