Провадження № 2/331/83/15 Справа № 331/7936/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал», ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення сум

В С Т А Н О В И В

Позивач подав до суду позов, в якому зазначає, що він працював в КП «Водоканал» на посаді головного інженера. Наказом КП Водоканал № 1593К від 19.09.2014 року його звільнено з посади за систематичне невиконання трудових обов'язків. Підставою для звільнення стало звернення відокремленого структурного підрозділу «Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Придніпровська залізниця» про необґрунтоване складання КП «Водоканал» актів про самовільне підключення до мереж водопостачання та нарахуванням сум за це. Генеральним директором ОСОБА_1, було доручено розглянути звернення та підготувати відповідь. Але останнім це доручення належним чином не було виконане. Вважає, що вказаного проступку не скоював, оскільки виконав доручення та підготував проект відповіді. Тому просить визнати наказ про звільнення незаконним та скасувати його, поновити його на посаді та стягнути з відповідача КП «Водоканал» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В подальшому позивач уточнював позовні вимоги та остаточно просить визнати наказ про звільнення незаконним та скасувати його, поновити його на посаді з виконанням обов'язків, закріплених на день звільнення у посадовій інструкції, стягнути з відповідача КП «Водоканал» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.09.2014 року по день постановлення рішення та стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду 10000 грн.

Позивач та його представники в судовому засіданні на задоволенні позову наполягають на підставах, викладених в ньому. Пояснили, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності незаконно, оскільки проступків він не скоював.

В судових засіданнях представники відповідача позов не визнали. Пояснили, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказами № 46н від 28.08.2014 року за невиконання обов'язків та № 52/н від 15.09.2014 року за прогул. В судовому засіданні 20 серпня 2015 року представник КП «Водоканал» ОСОБА_3 залишив зал судового засідання, посилаючись на зайнятість в іншій справі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно з записами в трудовій книжці з 01.02.2013 року ОСОБА_1 працював в КП «Водоканал» на посаді головного інженера (арк..с.10).

Наказом КП Водоканал № 1593К від 19.09.2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади за систематичне невиконання трудових обов'язків за ч.3 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення став протокол ПК № 13 від 18.09.2014 року (арк..с.9).

Згідно з випискою з протоколу профспілкового комітету КП «Водоканал» № 13 від 18.09.2014 року було розглянуто подання адміністрації на звільнення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 40 КЗпП України та надано згоду на це ( арк..с.17-18).

З подання генерального директора КП «Водоканал» на звільнення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 40 КЗпП України вбачається, що 03.09.2014 року ВСП «Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Придніпровська залізниця» звернулося до КП «Водоканал» щодо необґрунтованого складання актів про самовільне підключення до мереж водопостачання та нарахуванням сум за це. Генеральним директором ОСОБА_1, було доручено розглянути звернення та підготувати відповідь в строк до 05.09.2014 року. Але останнім письмовий висновок підготоване не було та наданий проект відповіді, в якому стверджувалося про необхідність плати за порушення (арк.с.15-16).

03.10.2014 року генеральний директор КП «Водоканал» звернувся до ВСП «Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Придніпровська залізниця» з листом, в якому зазначив, що у зв'язку з тим, що мережі, на яких було виявлено самовільне підключення, знаходяться на балансі КП «Водоканал», вказана в акті сума не зазначалася в заяві про визнання КП «Водоканал» кредитором ВСП «Запорізьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» ДП «Придніпровська залізниця» (арк..с.80).

Наказом КП «Водоканал» № 46 н від 08.08.2014 року головного інженера ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання службових обов'язків ( арк..с.35-36).

Наказом КП «Водоканал» № 52/н від 15.09.2014 року головного інженера ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення прогулу ( арк..с.37).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2014 року наказ КП «Водоканал» № 46 від 08.08.2014 року про притягнення головного інженера ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності скасований (арк..с.43-44).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17.03.2015 року рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2014 року залишено без змін (арк.с.90-95).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.02.2015 року рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09.12.2014 року, якім відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Водоканал» про скасування наказу № 52/н від 15.09.2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності скасовано, визнано незаконним та скасовано наказ КП «Водоканал» № 52/н від 15.09.2014 року (арк.с.96-99).

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пункт 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Оскільки накази, якими позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, скасовані та він є особою, яка не притягалася до дисциплінарної відповідальності, то й наказ КП «Водоканал» №1593К від 19.09.14 року про його звільнення з посади, є незаконним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.. 235 КзПП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з п. 2,3,5,8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно з якими середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою КП Водоканал № 816 від 24.09.2014 року середньоденна зарплата ОСОБА_1 складає 687,27 грн.(арк..с.20).

Але позивач просить стягнути середній заробіток, виходячи з суми середньоденної зарплати 426,98 грн. Оскільки суд розглядає справу в межах позовних вимог, то з цієї суми суд й виходить.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 20.09.2014 року по 20.08.2015 років складає 230. 426,98*230=98 205,40 грн.

Згідно зі ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач вказав, відповідачами створені несприятливі умови для виконання ним посадових обов'язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення. У нього погіршилися взаємовідносини у родині, з колишніми колегами, стан здоров'я.

Суд вважає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено достатніми доказами заподіяння моральної шкоди та її розмір. Надані листи тимчасової непрацездатності позивача з березня до серпня 201 року жодним чином не підтверджують заподіяння йому моральної шкоди звільненням в вересні 2014 року.

Вимоги позову про поновлення позивача на посаді з виконанням обов'язків, закріплених на день звільнення у посадовій інструкції підлягають задоволенню в частині поновлення на роботі. В частині виконання обов'язків, закріплених на день звільнення у посадовій інструкції задоволенню не підлягають, оскільки встановлення обсягу службових обов'язків працівника виходить за межі спору про поновлення на роботі, так як позивач не оспорював дії КП Водоканал щодо внесення змін до штатного розкладу та це питання не відноситься до компетенції суду, оскільки є внутрішньогосподарськими відносинами.

Більш того, Верховний Суд України у справі № 6-33 цс 14 зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Тому у суду немає законних підстав для встановлення службових обов'язків ОСОБА_1

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 40,147-149, 235 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал», ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення сум задовольнити частково.

Скасувати наказ (розпорядження) Комунального підприємства «Водоканал» №1593К від 19.09.14 року про звільнення ОСОБА_1 з посади.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного інженера Комунального підприємства «Водоканал».

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» та користь ОСОБА_1 98 205,40 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без урахування податків і обов'язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Водоканал» на корись держави 243,6 грн. судового збору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мінасов