У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту не проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом у якому просили встановити, що ОСОБА_6 постійно не проживала із ОСОБА_7 на час відкриття спадщини; визнати в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані у с. Попівці Старокостянтинівського району.

На обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_7 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,34 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в с. Попівці Старокостянтинівського району.

Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла їх матір ОСОБА_8, яка постійно з ним проживала. Проте, вона не встигла оформити своє спадкове право, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Спадщина, яка відкрилась після смерті останньої складається із земельної ділянки площею 2,34 га та земельної ділянки площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані у с. Попівці Старокостянтинівського району.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняли вони, шляхом звернення до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори з відповідними заявами. Проте, оформити право на спадщину не можуть через дублювання кадастрових номерів даних земельних ділянок, що є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину.

В позасудовому порядку усунути вказану помилку неможливо, оскільки власники земельних ділянок померли, а вони, в розумінні ст. 125 ЗК України <nau://ukr/2768-14|st125>, не є ні власниками, ні законними користувачами земельних ділянок. Окрім того, в довідці про склад сім'ї ОСОБА_7 зазначено, що на день його смерті до складу сім'ї входила його дочка ОСОБА_6, хоча фактично вона там не проживала. Як наслідок, остання вважається такою, що прийняла спадщину.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 право власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, що розташована в АДРЕСА_1, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 2006 року; визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 право власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,19 га, що розташована в АДРЕСА_1, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2006 року; визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_8 право власності на 1/2 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,34 га, що розташована в АДРЕСА_1, у межах згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2006 року. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи та положення ст. ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України <nau://ukr/2947-14|st74>, дійшов обґрунтованого висновку, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є його син ОСОБА_5, який прийняв спадщину, шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви, та донька ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, оскільки ОСОБА_4 у визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини після смерті батька не зверталась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і на час відкриття спадщини не була зареєстрована та не проживала разом із ним, вона є такою, що не прийняла спадщину після його смерті.

Крім того, обґрунтованим є висновок про те, що оскільки позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_8 земельну ділянку через дублювання кадастрового номера, тому, слід визнати за кожним із них право власності на 1/2 частини цієї земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко