Номер провадження 22-ц/788/1663/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

в с т а н о в и л а :

10 грудня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що 20 липня 2007 року між ним і ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_3 08 вересня 2007 року отримав кредит у розмірі 0,00 грн. (з подальшим збільшенням до 4000,00 грн.) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням умов договору за ОСОБА_3 станом на 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 22751,43 грн., яка складається з наступного: 5570,64 грн. - заборгованість за кредитом; 15859,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1071,50 грн. - штраф (процентна складова). Тому просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 22751,43 грн. та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22751,43 грн. та судові витрати - судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

На зазначене заочне рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що в заочному рішенні суд не перевірив розрахунки надані позивачем заборгованості відповідача в частині дати виникнення заборгованості. Крім того, розмір кредитного ліміту на платіжну картку не повинен був перевищувати 4000 грн., однак в розрахунку позовних вимог вбачається, що основна сума боргу складає 5570,64 коп. Також існує математична розбіжність в сумі 1570,64 грн. у визначенні основної суми боргу за користування кредитними коштами. Судом не було перевірено правомірність позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн. та 1071,50 грн. штрафу (процентна складова). Також зазначає, що суд не звернув увагу на той факт, що строк дії кредитного договору закінчився у 2009 році, у зв'язку з чим, платіжна карта була заблокована, однак в розрахунку позовних вимог вбачається, що протягом 2009-2013 року платіжною карткою здійснювались платіжні та розрахункові касові операції. Також вважає, що позивач звернувся з позовом до суду після спливу строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-головуючого, доводи представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому на підставі ст. ст. 526, 530, 549, 611, 1050 ЦК України з нього підлягає стягненню на користь банку заборгованість за кредитом.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору, який складається з заяви позичальника № б/н від 20 липня 2007 року, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою від 20 липня 2007 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць, 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-19).

Відповідач умови укладеного кредитного договору виконував неналежним чином і станом на 31 жовтня 2013 року утворилась заборгованість в загальній сумі 22751,43 грн., яка складається з наступного: 5570,64 грн. - заборгованість за кредитом; 15859,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1071,50 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-10).

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач надавав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Також, відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку Клієнт зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту), сплати винагороди Банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.00 коп. + 5% від суми позову (п.8.6).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Виходячи з вищезазначеного колегією суддів встановлено, що договір між сторонами був укладений 20.07.2007 року і діяв до 20.07.2009 року. Докази того, що після закінчення строку дії договору він був пролонгований на більш тривалий термін в матеріалах справи відсутні. З виписки з особового рахунку ОСОБА_3 вбачається, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснив у березні 2009 року, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Зазначені правові висновки, які є обов'язковими для всіх судів України, містяться в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (№ 6-95цс14), від 24 вересня 2014 року (№6-103цс14), прийнятих за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 ЦПК України.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як зазначалося вище, строк дії договору закінчився 20.07.2009 року і до часу відповідач повинен був здійснити повне погашення кредиту, а останній платіж за умовами договору відповідач здійснив у березні 2009 року, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 10.12.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надав.

Зважаючи на те, що відповідач не був присутнім у судовому засіданні у суді першої інстанції (суд розглянув справу у першому судовому засіданні при поверненні судового виклику з поміткою «за закінченням терміну зберігання»), стверджує, що не знав про судове засідання 16 січня 2014 року, не мав можливості звернутися до місцевого суду з заявою про застосування строку позовної давності до рішення суду, а коли звернувся з такою заявою після рішення, то місцевий суд залишив її без реагування, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про застосування позовної давності до спірних кредитних правовідносин, які склалися між сторонами.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -