Справа № 345/2655/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2038/2015
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 750,00 грн. щомісячно починаючи з 10.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_3 зазначає, що судом не враховано всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, його матеріального становища. При визначенні розміру аліментів судом не прийнято до уваги письмових доказів, які підтверджують відсутність в нього стабільного заробітку, стан здоров'я, необхідність проведення стаціонарного та амбулаторного лікування. Також вказує, що на даний час має кредитні зобов'язання за придбаний для дочки мобільний телефон. Оскільки він не є фізично здоровим та не спроможним сплачувати аліменти у визначеній судом сумі, просив рішення змінити, зменшивши розмір аліментів до 400,00 грн.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач доказів матеріального становища суду не представив, є працездатним, а отже спроможним сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у визначеній сумі по 750,00 грн. щомісячно.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. ст.180, 181 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як правильно встановлено судом та вбачається із матеріалів справи сторони є батьками неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, однак проживають окремо, спільного сумісного життя не ведуть.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач маючи на утриманні неповнолітню доньку вправі вимагати від відповідача аліменти на її утримання та враховуючи відсутність регулярного доходу відповідача обґрунтовано стягнув аліменти у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач є працездатним, фізично здоровим.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про спроможність відповідача щомісячно сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у розмірі по 750,00 грн. щомісячно.

Твердження апелянта про те, що судом не враховано його незадовільне матеріальне становище та стан здоров'я є надуманими.

Як вбачається із поданої відповідачем до суду заяви він визнав позов частково, погоджувався сплачувати аліменти в розмірі 500,00 грн. та просив справу слухати в його відсутності (а.с.12). При цьому будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоров'я та скрутного матеріального становища суду не представив.

Відповідно, колегія суддів не приймає до уваги долучену до апеляційної скарги виписку із протоколу ЛКК від 05.08.2015 року, оскільки така видана після рішення суду, ним не досліджувалась та відповідно не містить інформації щодо заборони відповідачу займатися фізичною працею.

Не спростовують висновку суду також і акт обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача та наявність кредитного договору.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 має у власності транспортні засоби, а кредитний договір ним укладено 22.07.2015 року, після постановлення оскаржуваного рішення, з метою придбання дороговартісних мобільних телефонів, в тому числі, одного із них - для доньки.

Позивач цих обставин не заперечила.

Відтак, належних та допустимих доказів на спростування висновків суду та підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у розмірі 750,00 грн., як це передбачено ст.ст.10,57-59 ЦПК України, відповідачем суду не представлено.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Калуського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський