Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча») про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати індексації заробітної плати.

Позивачка посилалась на те, що з 08 серпня 1979 року по 26 квітня 2013 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. У період її трудової діяльності відповідачем не проводилась передбачена чинним законодавством індексація заробітної плати і навіть при звільненні відповідач не виплатив їй належні до сплати суми, а тому на підставі ст. 117 КЗпП України зобов'язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 136 629 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 2 500 грн з утриманням ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що позивачка з 08 серпня 1979 року по 26 квітня 2013 рік перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», що не спростовується відповідачем. За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 року, яке набрало чинності 13 жовтня 2014 року, встановлено, що заробітна плата позивача не індексувалась, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» індексацію заробітної плати з компенсацією у розмірі 1070 грн 60 коп. Зазначена сума заборгованості з утриманими обов'язковими платежами нарахована позивачу 03 березня 2015 року, що підтверджується наданою відповідачем довідкою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при звільненні позивача з підприємства з ним не був проведений повний розрахунок із заробітної плати, а тому у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

За змістом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Стягуючи середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 2 500 грн, суд при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні врахував розмір спірної суми з компенсації втрати частини заробітної плати та індексації заробітної плати та частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21 листопада 2011 року № 6-60цс11, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.С. Висоцька

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана