У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» Мелітопольської міської ради Запорізької області про зміну формулювання причини звільнення, про скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до КП «Проектно-виробниче архітектурне планувальне бюро» Мелітопольської міської ради Запорізької області, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила скасувати наказ від 24 липня 2014 року про застосування дисциплінарного стягнення; наказ від 25 липня 2014 року про застосування повторного дисциплінарного стягнення, наказ від 29 липня 2014 року про відрахування в межах середньомісячної заробітної плати, наказ від 29 липня 2014 року про звільнення за прогул без поважних причин, змінити формулювання звільнення на звільнення з роботи за п. 6 ст. 40 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st40> з 30 червня 2014 року, у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

На обґрунтування позову зазначала, що 01 березня 2011 року наказом від 28 лютого 2011 року № 8 вона була прийнята відповідачем на роботу на посаду бухгалтера на час декретної відпустки іншого працівника.

У червні 2014 року позивачу стало відомо про вихід працівника з декретної відпустки, тому 16 червня 2014 року вона подала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін з 01 липня 2014 року.

Оскільки позивач попередила відповідача про своє звільнення за два тижні, тому відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st38> 01 липня 2014 року вона не вийшла на роботу.

В порушення вимог ст. 47 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st47>, відповідач в день звільнення 30 червня 2014 року не видав позивачу трудову книжку і не виплатив всіх сум, що належать їй при звільненні.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року змінено в в частині правового обґрунтування підстав для відмови в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку щодо наявності обґрунтованих підстав для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки судами встановлено, що згідно з наказом від 02 липня 2014 року № 17 у зв'язку із виявленням численних порушень у роботі бухгалтера ОСОБА_4 та наказу від 01 липня 2014 року № 16 про відсторонення від роботи ОСОБА_4 було призначено службове розслідування, а при відстороненні від роботи трудові відносини не припиняються, також і не припиняється і дія трудового договору, а тому у ОСОБА_4 був обов'язок щодо виходу на роботу та надання пояснень під час службового розслідування та усунення встановлених розслідуванням порушень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко