АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Шевченко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі:

головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Шпируку О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним та визнання права власності на квартиру,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним та визнання права власності на квартиру.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелента суд не визначився з підставами заявленого позову, неправильно застосував положення п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб», надав неналежну оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, та безпідставно відхилив клопотання позивача про призначення в справі судової будівельно-технічної експертизи.

Апеляційній інстанції представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, повідомлена про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність апелянта.

Вислухавши пояснення представника ПАТ «ВіЕйБі Банк», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Електротех» був укладений договір про погашення боргу. Умовами договору передбачено погашення ТОВ «Електротех» заборгованості за кредитним договором № 89 від 09 серпня 2007 року перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» у сумі 65 675 251 грн. 90 коп. шляхом передання останньому майнових прав на квартири, що розташовані на обєкті, що будується за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 70А. Пунктом 4.1. вказаного договору передбачено, що передача майнових прав на квартири здійснюється за ціною 65 675 251 грн. 90 коп. Того ж дня між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Електротех» був підписаний акт приймання передачі майнових прав на квартири, за яким позивачу передаються майнові права на квартиру із будівельним номером 1205, загальною площею 90,9 кв.м. (а. с. 5-6).

03 вересня 2013 року представниками ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Електротех» був підписаний акт приймання-передачі квартир, за яким загальна ціна квартири № 12 (будівельний номер 1205), загальною фактичною площею 92,3 кв.м., визначається у розмірі 2 577 056,46 грн. (а. с. 9)

15 серпня 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Відповідно до п. 1.1 ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобовязалося передати ОСОБА_2 майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у власність, а ОСОБА_2 зобовязалася прийняти вищевказане майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму. Пунктом 3.1. договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2014 року передбачено, що продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1730524,87 грн. (а. с. 10-11).

На підтвердження приймання передачі квартири 15 серпня 2014 року сторонами було складено відповідний акт (а. с. 12).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від 20 листопада 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого з 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно якого з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4

16 березня 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання нікчемним укладеного 15 серпня 2014 року договору купівлі-продажу квартири на підставі п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб». Також позивач просив визнати за ним право власності на квартиру № 12 у будинку №70А, що розташований по вул. Саксаганського у м.Києві. Позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» обґрунтовувало тим, що вказаний договір здійснено за суттєво заниженою ціною. Також ОСОБА_2 не був здійснений розрахунок, який мав бути проведений до моменту підписання договору.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,5 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом: 1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обовязкових до виконання банками; 2) здійснення контролю за виконанням зобовязань банків у звязку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб; 3) виведення неплатоспроможних банків з ринку; 4) в інших формах, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частинами 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд зобовязаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 вказаної статті правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що правом вимоги про встановлення нікчемності правочинів з передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав та застосування наслідків нікчемності правочинів, витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, відшкодування збитків, спричинених їх укладенням має саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або Уповноважена особа Фонду, як самостійний субєкт правовідносин в межах здійснення регулятивної функції, а не банк, який знаходиться на стадії тимчасової адміністрації або ліквідації.

Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем в даній справі визначено саме ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Крім того, заявляючи вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не довело наявності підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2014 року нікчемним, передбачених п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15 серпня 2014 року продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1730524,87 грн. (п. 1.3.), оціночна вартість вищезазначеної квартири згідно Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ТОВ «Актив Експерт» (сертифікат №14334/13 від 13 лютого 2013 року) на 11 серпня 2014 року становить 1715023,00 грн. (п. 3.5.) (а. с. 10-11).

Таким чином, продаж квартири було здійснено ПАТ «ВіЕйБі Банк» за ціною, вище оціночної.

Звіт про незалежну оцінку майна виконаний 13 серпня 2014 року ТОВ «Актив Експерт» на підставі укладеного з ПАТ «ВіЕйБі Банк» договору для укладання цивільно-правової угоди купвлі-продажу квартири. (а. с. 46-57).

Заявляючи вимоги, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на спростування вказаного Звіту.

В процесі розгляду справи ПАТ «ВіЕйБі Банк» надало суду Звіт про оцінку майна, виконаний оцінювачем ЗАТ «Консалтингюрсевіс», відповідно до якого ринкова вартість майна однокімнатної квартири загальною площею 92,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, станом на 15 серпня 2014 року становить 2 457 300,00 грн. (а. с. 109-134).

Проте, вказаний звіт не свідчить про помилковість Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного ТОВ «Актив Експерт». Як пояснив суду представник ПАТ «ВіЕйБіБанк» виконаний оцінювачем ЗАТ «Консалтингюрсевіс» звіт складений з використанням порівняльного підходу ринкової вартості квартири. Звіт про незалежну оцінку квартири №12 у житловому будинку № 70-а по вул.Саксаганського в м .Києві виконаний експертом ТОВ «Актив Експерт» з обстеженням обєкту дослідження.

Заперечуючи проти позову ПАТ «ВіЕйБіБанк», ОСОБА_2 надала суду копію висновку експерта №1-15/06 за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження від 15 червня 2015 року за результатами рецензування «Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості однокімнатної квартири загальною площею 92,3 кв. м., що знаходиться за адресою; АДРЕСА_3, виконаного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Актив Експерт». Відповідно до вказаного висновку ринкова вартість квартири, визначена в рамках порівняльного підходу мала становити 1731371,00 грн. (а. с. 83-99).

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на невиконання ОСОБА_2 розрахунку за договором купівлі-продажу, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для визнання договору нікчемним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді