20 серпня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого Аркатової К.В.
секретаря Подосокорської А.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Державний інститут праці та соціально економічних досліджень» про стягнення заборгованості з заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача Державної установи «Державний інститут праці та соціально економічних досліджень» в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Стаття 117 КЗпП України визначає наступне. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка заподіяла її, за наявності її вини.
За таких обставин, суд, враховуючи глибину та тривалість душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, приймаючи до уваги, що відповідач добровільно не виплатив заборгованість по заробітній платі, чим також заподіяв моральні страждання позивачу, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає достатнім і необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 гривень на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст. 44,115,116 КЗпП України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий