РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої -судді Пікули Н.В.

за участю секретаря - Ваврисевич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, третьої особи на стороні відповідачів ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у 1996 році нею та її чоловіком ОСОБА_6 було придбано квартиру АДРЕСА_1 за усною угодою з її власниками.

Співвласниками даної квартири являються ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Між ними та зазначеними співвласниками квартири, як сторонами, було досягнуто усіх істотних умов щодо договору купівлі-продажу квартири, однак нотаріальний договір оформлено не було, так як його оформлення мали зробити пізніше.

З 29.10.1996 року відповідачі звільнили зазначену квартиру та знялися з реєстраційного обліку, а в ній зареєструвалася вона з сім'єю.

У 2007 році вона з чоловіком розірвали шлюб і він знявся з реєстраційного обліку у даній квартирі і пішов проживати в інше місце.

Вона, разом з сином залишилась проживати у придбаній квартирі, підтримує її в належному технічному стані. За весь цей час, відповідачі до неї будь-яких претензій не заявляли і на квартиру не претендують. Вважає, що вона на законних підставах набула право власності на квартиру в порядку набувальної давності.

Оформити в нотаріальному порядку на даний час договір купівлі-продажу квартири вона не може, так як один зі співвласників зазначеної квартири - ОСОБА_7 померла більше 10 років тому. Просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач на розгляд справи до суду не з'явилась, подала письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов розглядати без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про визнання позову, просять суд слухати справу у їх відсутність.

Третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_6 на розгляд справи до суду не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов є підставним і підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

З позовної заяви вбачається, що між позивачем, її чоловіком та зазначеними співвласниками квартири, як сторонами, було досягнуто усіх істотних умов щодо договору купівлі-продажу квартири, однак нотаріальний договір оформлено не було. Відповідачі зазначену обставину визнали.

Як стверджується будинковою книгою, попередні власники квартири з 29.10.1996 року знялися з реєстраційного обліку у даній квартирі, а позивач, разом зі своєю сім'єю зареєструвались в ній.

Квитанціями про сплату комунальних послуг підтверджено їх оплату позивачем.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Як вказує Пленум ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 13 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно п. 9, 10 вищевказаної Постанови, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

У відповідності до ч. 1ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, фактично позивач почала володіти майном з 1996 року.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач з 1996 року володіє даним майном, утримує його і по даний час продовжує відкрито безперервно користуватися і володіти даним нерухомим майном, при цьому жодна особа не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і тому є всі підстави для визнання за позивачем права приватної власності за набувальною давністю і позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 10, 60, 130,174, 213-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 328, 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула