Справа № 500/5450/15-ц
Провадження № 2/500/2650/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Грубіян Л.І.

при секретарі Матвійчук Н.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2005 року помер її батько ОСОБА_3 Після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,81 га, розташованої на території Новопокрівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сыльськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №455957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20.12.2001 року за №10-14-20. Батько заповіт не залишав, спадкова справа після його смерті не заводилася. На день смерті спадкодавця спільно з ним з кола спадкоємців першої черги проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_4 11.06.2005 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку №46, який розташований по вул.Радянській в с.Нова Покрівка Ізмаїльського району Одеської області; земельна ділянка на підставі державного акту РІ №458925; грошові збереження згідно рахунку №01, легковий автомобіль тощо. На вищезазначене майно ОСОБА_4 залишила заповіт. ОСОБА_4 з тим, земельна ділянка площею 2,81 га, розташована на території Новопокрівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №455957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20.12.2001 року за №10-14-20, яку вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 в заповіті не зазначена. Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину на вказану земельну ділянку шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній витяг з «Поземельної книги».

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,81 га, розташована на території Новопокрівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №455957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20.12.2001 року за №10-14-20.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №016430, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 17.05.2005 року, ОСОБА_3 помер 17.05.2005 року.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №29423883 від 24.01.2012 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3, відсутня.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з будинкової книги ОСОБА_4 на час відкриття спадщини проживала разом із своїм чоловіком - спадкодавцем ОСОБА_3, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №018511 від 13.06.2005 року, виданого виконкомом Новопокрівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_4 померла 11.06.2005 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно.

Встановлено, що 07.09.2001 року ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений Новопокрівською сільською радою, зареєстрований за №105, яким заповіла: житловий будинок №46, який розташований по вул.Радянській в с.Нова Покрівка Ізмаїльського району Одеської області ОСОБА_1; земельну ділянку на підставі державного акту РІ №458925 ОСОБА_2; грошові збереження згідно рахунку №01 ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6; легковий автомобіль ОСОБА_5, проте земельна ділянка площею 2,81 га, розташована на території Новопокрівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сыльськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №455957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20.12.2001 року за №10-14-20, яку ОСОБА_4 прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_3 в заповіті не зазначена.

Таким чином, спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV-УР №504237 від 26.08.1961 року, виданим Новопокрівською сільською радою та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №365943 від 23.07.1985 року.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Частиною 1 ст.1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори за №167/2-15 від 24.01.2012 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній витяг з «Поземельної книги».

Приймаючи до уваги викладене, а також ту обставину, що відповідач, безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті 11.06.2005 року ОСОБА_4, та складається із:

земельної ділянки площею 2,81 га, розташованої на території Новопокрівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сыльськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №455957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20.12.2001 року за №10-14-20.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_7