АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7527/15 Справа № 206/990/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Румянцев О. П. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

05 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.,

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 за участю заінтересованих осіб: відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго», державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Безверхої Марини Вікторівни, начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Батрака Дениса Сергійовича, Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2015 року частково задоволена скарга ОСОБА_2 на дії, рішення державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ (а.с.80-83).

Визнано незаконною постанову державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Безверхої М.В. про розшук майна боржника від 26 січня 2015 року та бездіяльність державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Безверхої М.В., що полягала у не направленні на адресу боржника копії постанови про розшук майна боржника від 26 січня 2015 року.

Визнано незаконною постанову державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Безверхої М.В. про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 26 січня 2015 року та бездіяльність державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Безверхої М.В., що полягала у не направленні на адресу боржника копії постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 26 січня 2015 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить змінити вищезазначену ухвалу суду в частині відмови у задоволенні заявлених вимог та постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, на виконанні у Самарському ВДВС ДМУЮ перебуває виконавчий лист №2-772 від 10 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Дніпроенерго» 4 011 грн. заборгованості за використану теплову енергію.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2014 року визнано незаконними та скасовано: постанова державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ Імакаєвої О.В. від 12 червня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору; постанова державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ Більчук О.А. від 09 серпня 2013 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на відчуження майна; постанова державного виконавця Самарського ВДВС ДМУЮ Більчук О.А. від 09 серпня 2013 року про розшук майна боржника ОСОБА_2 (а.с. 7-11).

Виконавче провадження було передано в провадження державного виконавця Безверхої М.В.

22 грудня 2014 року заявником направлено до Самарського ВДВС ДМУЮ заяву про закінчення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 грошових коштів (а.с. 48).

Під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець Безверха М.В. 26 січня 2015 року винесла постанову про оголошення розшуку майна боржника та постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 57-59).

Постановляючи ухвалу про визнання незаконними та скасування постанови про розшук майна боржника та постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 26 січня 2015 року та визнавши незаконною бездіяльність державного виконавця Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Безверхої М.В., суд першої інстанції виходив з тих обставин, що державним виконавцем порушені вимоги ст.ст. 31, 57 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки матеріали справи не містять доказів направлення та отримання боржником копій відповідних постанов державного виконавця Безверхої М.В., а також не встановлення обсягу майна боржника, на яке можливо було звернути стягнення.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 49 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Давши належну оцінку вищезазначеним обставинам і наявним у справі доказам, виходячи із аналізу норм ст.ст. 30 та 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог в частині визнання бездіяльності державного виконавця, що полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених п.6 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та не направлення боржнику повідомлення про відповідно прийняте рішення, оскільки скаржник безпідставно ототожнює поняття строку для здійснення виконання та строку закінчення виконання виконавчого провадження.

Визначена п.6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» підстава для закінчення виконавчого провадження у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, стосується випадків, коли він визначений безпосередньо у виконавчому документі або пов"язаний із настанням певної події, після яких проведення стягнення неможливо (досягнення дитиною повноліття, закінчення відпустки по догляду за дитиною, припинення інвалідності або знаходження на утриманні, завершення навчання повнолітнього у вищому навчальному закладі чи досягнення ним віку 23 років тощо).

В даному випадку проводяться виконавчі дії за виконавчим документом про стягнення заборгованості і виконавче провадження за даним видом стягнення не може бути закінчено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду першої інстанції.

Статтями 1,5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Також не знаходить підстав для задоволення доводи апеляційної скарги і в частині визнання незаконною бездіяльності начальника Самарського ВДВС ДМУЮ, оскільки положеннями ст. 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частин 2,3 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов'язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Матеріали справи не містять доказів які б підтверджували бездіяльність начальника Самарського ВДВСДМУЮ, що призвели до порушення прав ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про законність і діяльність в межах своїх повноважень начальника Самарського ВДВС ДМУЮ, тому як вони відповідають нормам чинного законодавства та положенням ст.383 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги являються надуманими та не спростовують наведених судом першої інстанції мотивів, якими обґрунтована ухвала, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

О.М. Осіян