Справа № 297/2105/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Мужіївської сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Берегівського районного суду з позовом до Мужіївської сільської ради про визнання права власності на будинковолодіння, розташоване по вулиці Ракоці Ференца II № 160 в с. Мужієво, Берегівського району.

Позов мотивований тим, що 02 червня 2014 року померла бабуся позивачки ОСОБА_2, а ще до її смерті, 08 липня 2013 року померла матір позивачки ОСОБА_3.

18 листопада 2011 року у секретаря виконкому Мужіївської сільської ради бабуся склала заповіт, де спадкоємцем майна вказала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах.

Інших спадкоємців не має, тому вона залишилася спадкоємцем за заповітом в цілому.

З дня смерті бабусі позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, що згідно ст. 1268 ЦК України, свідчить про прийняття нею спадщини, а також про те, що вона стала власником будинковолодіння з моменту смерті бабусі та вступу у володіння спадковим майном, тобто з 02 червня 2014 року.

Після звернення до державного нотаріуса позивачка отримала відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, так як спадковий будинок не був зареєстрований в Берегівському БТІ і на нього відсутні правовстановлюючі документи.

В Берегівському РБТІ позивачці пояснили, що дане будинковолодіння у них належним чином не зареєстровано та не встановлено на нього право власності ні за ким із членів сімї.

Позивачкою було замовлено виготовлення технічної документації на спадковий будинок в Берегівському РБТІ звідки і отримала довідку, що будинок незареєстрований.

Позивачка у судове засідання не зявилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

Відповідач представник виконавчого комітету Мужіївської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно.

Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна.

Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 79, 88, 174, 208, 209, 212-216, 223 ЦПК України, ст.ст. 376, 392 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок садибного типу та надвірні споруди, що розташоване по вулиці Ракоці Ференца II № 160 в с. Мужієво, Берегівського району, Закарпатської області - в цілому та який складається із 180,3 кв. м. загальної площі приміщень, з яких 148,1 кв. м загальної площі житлової квартири, в тому числі 81,4 кв. м житлової площі, 66,7 кв. м допоміжної площі та 32,2 кв. м площа літніх приміщень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Драб В. І.