ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/867/15-ц,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Ілюшик І.А.

при секретарі Заіка А.В.

за участі заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представників заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільногірську Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

25.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, яку обґрунтовує тим, що квартира не є комунальною власністю, вона є приватною власністю ОСОБА_5, який помер 30.04.2008 року, спадкоємцем за законом після його смерті є заінтересована особа ОСОБА_6, яка зверталась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_6 до виконавчої служби не зверталась, виконавчий лист не отримувала та отримувати його наміру не має. Однак, 24.09.2015 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення за підписом головного виконавця відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 17.09.2015 року за № 6599 про те, що на виконанні ВДВС перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-57/11 виданого 09.05.2015 року Вільногірським міським судом про її виселення із квартири за адресою: АДРЕСА_1. Заявник вважає, що виконавчий лист не підлягає виконанню, в звязку з його видачею для примусового виконання неналежній особі, яка не має право на примусове виконання рішення суду.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання зявилися, скаргу підтримали, просили її задовольнити. ОСОБА_2 пояснив, що квартира вибула із комунальної власності, рішення ухвалено на користь власника квартири ОСОБА_5, який помер, а його спадкоємець ОСОБА_6 не має намір отримувати виконавчий лист і до виконавчої служби не зверталась.

Представник Вільногірської міської ради Дніпропетровської області проти задоволення заяви заперечував, просив в її задоволенні відмовити посилаючись на задоволення судом апеляційної інстанції позовних вимог міської ради.

Державний виконавець Власенко В.Г. проти задоволення заяви не заперечувала.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 просив заяву задовольнити, оскільки квартира вибула із комунальної власності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження № 298/1, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21.08.2014 року по справі за позовом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1, ОСОБА_7, про визнання недійсним договору купівліпродажу квартири та виселення із житла, треті особи у справі: Комунальне підприємство «БТІ м. Вільногірська», Вільногірська державна нотаріальна контора, Дніпропетровської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, прокуратура м. Вільногірська, Дніпропетровської області, та за зустрічним позовом ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені і в інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_10, до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, про визнання права власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування-міської ради, треті особи у справі: ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, Вільногірське міське управління юстиції у Дніпропетровській області в задоволенні первісного позову відмовлено в повному обсязі, зустрічний позов задоволено, зокрема, визнано незаконним та скасовано рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської обалсіт від 05.08.2008 року № 906-51/ V про роз приватизацію та перехід в комунальну власність міста належної ОСОБА_1 на праві приватної власності квартири № 1 в будинку № 20 по вул. Гагаріна в м. Вільногірську Дніпропетровської області (т. 3 а.с. 82-91).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 року вказане рішення місцевого суду скасовано частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та виселення, та скасувано в частині визнання ОСОБА_1 добросовісним набувачем майна, визнання за нею права приватної власності на АДРЕСА_2.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 20.05.2008 року, виселити ОСОБА_1 із вказаної квартири. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. В частині визнання незаконним та скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 05.08.2008 року № 906-51/V рішення місцевого суду залишено без змін (т. 3 а.с. 184-191).

Вказане рішення набрало законної сили 22.01.2015 року та підлягає примусовому виконанню в частині виселення ОСОБА_1

Суд погоджується з твердженням представника ОСОБА_1 в тому, що рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 05.08.2008 року № 906-51/V визнано незаконним та скасовано судом.

Однак, ОСОБА_5 помер до прийняття рішення про видачу йому свідоцтва на права власності на житло, тому тут слід прийняти до уваги правову позицію Верховного Суду України, зроблену при розгляді справи № 6-121цс13 11.12.2013 року відповідно до якої у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Як вбачається з текстів рішень судів першої та апеляційної інстанції, заяву про приватизацію представник ОСОБА_5 подав 14.04.2008 року, 30.04.2008 року ОСОБА_5 помер, розпорядження № 92-р-08 «Про видачу свідоцтва про право власності на житло» винесено 05.05.2008 року, тобто до спливу місячного строку з дня подання заяви про видачу та реєстрацію свідоцтва про право власності на квартиру.

Пленум Верховного Суду України в частині пятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

ОСОБА_9 з позовом в межах даної справи до суду не зверталася. Вимоги Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про виселення ОСОБА_1 із спірного житла задоволені, тому твердження заявника про те, що виконавчий лист видано для примусового виконання неналежній особі, яка не має право на примусове виконання рішення суду є помилковим, тому судом не вбачається підстав для визнання виконавчого листа № 2-57/11 виданого 09.05.2015 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про примусове виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 року про виселення ОСОБА_1 із АДРЕСА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Суд вважає за необхідне розяснити, що особи, які беруть участь у справі, або державний виконавець мають право відповідно до положень ст. 221 ЦПК України звернутися до апеляційного суду Дніпропетровської області з заявою про розяснення рішення, якщо воно для них є незрозумілим.

Судом в даному випадку надана відповідь на доводи заявника щодо підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Виходячи з викладеного вище, в задоволенні скарги має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку у пятиденний строк.

Суддя

Вільногірського міського суду ОСОБА_11.