Справа № 760/6993/15-ц
Провадження № 4-с-84/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретарів - Кучерині Ю.С., Подобєда О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України на дії державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко І.О., -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2015 Інститут агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві Сатиренко І.О., в якій просив визнати протиправними її дії щодо винесення постанови від 24.12.2014 про арешт коштів боржника у ВП № 45445763 та зобов'язати скасувати вказану постанову.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що при накладенні арешту на кошти боржника державним виконавцем було порушено вимоги ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, оскаржувана постанова порушує права та свободи заявника.

Зокрема, посилається на те, що державний виконавець не мала права накладати арешт на кошти, що містяться на розрахункових рахунках Інституту, оскільки заявник після отримання постанови державного виконавця від 13.11.2014 про відкриття виконавчого провадження № 45445763, негайно вчинив дії направлені на реальне виконання рішення суду, а саме: з метою дотримання вимог бюджетного законодавства Інститутом було направлено клопотання до Національної академії аграрних наук України про надання дозволу на використання коштів передбачених за КЕКВ 2210 для виконання рішення, про що у 7-денний термін повідомив державного виконавця.

Не дивлячись на це, державний виконавець винесла оскаржувану постанову, в супереч вимогам ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає, що Інститутом були виконані конкретні дії направлені на реальне виконання рішення, тому у державного виконавця були відсутні підстави для накладення арешту на кошти боржника, що містяться на його рахунках.

Заявник також зазначив, що строк оскарження дій та рішень державного виконавця ним не порушено, оскільки протягом 10 днів з дня коли він дізнався про порушення свого права він оскаржив дії та рішення державного виконавця і продовжує їх оскаржувати до цього часу.

У судовому засіданні представник заявника Ягодін В.В. підтримав вимоги, викладені в скарзі, і просив їх задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 та особа, дії якої оскаржуються, - старший державний виконавець відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції в м.КиєвіСатиренко І.О. в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Зацікавлена особа - відділ Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив. Про час та місце розгляду справи в суді був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що зацікавлені особи, які не з`явилися до суду, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді, про причини своєї неявки суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В листопаді 2014 до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києвінадійшов на виконання виконавчий лист № 2-173/14, виданий 31.10.2014 року апеляційним судом м. Києва про стягнення з Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 83`118 грн.

13.11.2014 старшим державним виконавцем Сатиренко І.О., у відповідності до вимог ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-173/14 від 31.10.2014. Вказаною постановою боржнику надано строк до семи днів з моменту винесення постанови на добровільне виконання рішення суду (а.с. 9).

На виконання вказаної постанови Інститутом 01.12.2014 року направлено лист за №989 на адресу Національної академії аграрних наук України з клопотанням про надання дозволу на використання коштів передбачених за КЕКВ 2210 для виконання рішення суду, про що листом № 990 від 01.12.2014 року було повідомлено державного виконавця (а.с. а.с. 10, 11).

Разом з цим, станом на 24.12.2014, день винесення старшим державним виконавцем Сатиренко І.О. оскаржуваної постанови, заявником рішення суду про стягнення з Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 83`118 грн. фактично та повно не виконано.

Вказана обставина представником заявника визнається.

24.12.2014 року старшим державним виконавцем Сатиренко І.О., в рамках виконавчого провадження № 45445763, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої арешт накладений на кошти, що містяться на розрахункових рахунках Інституту, у межах суми 91`480,44 грн..

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Враховуючи зазначені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також те, що станом на 24.12.2014 (день винесення оскаржуваної постанови), рішення суду щодо стягнення з Інституту на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 83`118 грн. не виконано, що заявником не оспорюється, таким чином, станом на 24.12.2014 року заборгованість за виконавчим документом не погашена, суд вважає, що державний виконавець Сатиренко І.О., з метою забезпечення реального виконання рішення суду, правомірно винесла постанову про арешт коштів боржника в межах суми боргу.

Посилання представника заявника на те, що державний виконавець не мала підстав для винесення оскаржуваної постанови є безпідставними, оскільки станом на 24.12.2014 реально та в повному обсязі рішення суду про стягнення боргу виконано не було. Вчинення заявником дій спрямованих на виконання рішення суду, зокрема направлення 01.12.2014 листа на адресу НААНУ, не є його реальним виконанням. Тому підстав у державного виконавця, який ст. 11 Закону зобов'язаний вживати всіх передбачених Законом заходів для виконання рішення суду, не накладати арешт на кошти боржника не було.

Враховуючи, що накладення арешту на майно, кошти боржника можливо на будь-якій стадії виконавчого провадження, зокрема і одночасно з відкриттям виконавчого провадження, тобто до сплину строку на добровільне виконання рішення суду, суд вважає, що порушень Закону України «Про виконавче провадження» з боку державного виконавця Сатиренко І.О. при винесенні нею оскаржуваної постанови щодо накладення арешту на кошти боржника судом не було.

Посилання заявника на порушення його прав в зв`язку з накладення арешту на кошти Інституту також є безпідставними, оскільки державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника в рамках виконавчого провадження № 45445763, яке перебувало в її провадженні в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободі заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про те, що старший державний виконавець Сатиренко І.О. при винесенні 24.12.2014 року постанови про арешт коштів боржника діяла в межах своїх повноважень.

Порушень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», при винесенні оскаржуваної постанови з боку державного виконавця суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні вимог заявника про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов'язання скасувати оскаржувану постанову від 24.12.2014 має бути відмовлено.

Судом також встановлено, що Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 року було скасовано рішення апеляційного суду м. Києва від 09.10.2014 року, на підставі якого 31.10.2014 було видано виконавчий лист 2-173/14 апеляційним судом м. Києва.

Разом з цим, вказана обставина правового значення для вирішення даної справи не має, оскільки на час вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій та винесення оскаржуваної постанови, 24.12.2014 року, рішення суду апеляційної інстанції від 09.10.2014 року набрало законної сили, не було скасовано і, відповідно до ст. 14 ЦПК України, підлягало виконанню на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч. 2 ст. 14 ЦПК України).

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскаржувані постанови винесені державним виконавцем 24.12.2014 року.

Заявник в скарзі та матеріалах, доданих до неї, посилається на те, що про оскаржувану постанову він дізнався 31.01.2015 (а.с.13).

Скарга, яка є предметом розгляду в даній справі, подана заявником лише 05.02.2015 (а.с. 4, вхідний № 5068 Апеляційного суду).

Виходячи з цього, суд вважає, що скаржником не пропущено строк звернення до суду зі скаргою, оскільки протягом 10 днів з дня коли він дізнався про порушення свого права він оскаржив дії та рішення державного виконавця.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Інституту агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України на дії державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сатиренко І.О. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: