АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6478/15
Головуючий 1 інстанції - Страхова І.П.
Справа № 632/1097/15ц Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя.

В остаточних позовних вимогах просила в порядку поділу майна подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що з 18 жовтня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1. У 2007 році подружжям за спільні кошти було придбано спірний житловий будинок з надвірними будівлями. Договір купівлі-продажу було укладено з відповідачем, а тому право власності зареєстровано за останнім. За час сумісного проживання подружжям проведено поліпшення будинку, надвірних будівель та при будинкової території - - газифіковано, проведено водопровід, замінені вікна, проведено зовнішнє утеплення будинку, встановлено гіпсокартонну стелю, перекрито дах, перебудовано сараї, замінено паркан, заасфальтовано подвір'я.

На теперішній час шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинено, нею подано позов про розірвання шлюбу.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не наведено доказів придбання будинку та його переобладнання за спільні кошти, та не зазначено на які саме будівлі необхідно визнати право власності.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року позов задоволено. Суд вирішив: визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину набутого у шлюбі майна, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процессуального права.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_2 та її представник проти задоволення скарги заперечували.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2002 року. Під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 22 травня 2007 року було придбано житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на спірний будинок зареєстровано за ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із презумпції виникнення права спільної сумісної власності подружжя, що відповідає положенням ч.1 ст.60, ч. 1 ст. 70СК України та встановив, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, а частки кожного з них у спільному майні є рівними. При цьому відповідач не надав належних та допустимих доказів (ст.ст.58-60 ЦПК України) на підтвердження своїх заперечень стосовно того, що спірний будинок є його особистою власністю і розподілу не підлягає.

Судова колегія з таким висновком погоджується.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що спірна нерухомість зареєстрована за відповідачем висновків суду не спростовують, оскільки цей факт не свідчить про належність будинку останньому на праві особистої власності. У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав, що при оформленні договору купівлі-продажу будинку подружжя не обумовлювало, що це майно придбано за особисті кошти відповідача та відповідну заяву про таке ОСОБА_2 нотаріусу не надавала.

Не впливають на правильність висновків суду і посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний будинок було придбано у родини відповідача та що частина коштів, які були витрачені на купівлю будинку (1000 доларів США) згодом було повернуто батьками ОСОБА_1 подружжю. З договору купівлі-продажу будинку вбачається, що сторони договору підтвердили факт повного розрахунку та виконання договору (п.4), а та обставина, що батьки відповідача за власним бажанням повернули частину грошей подружжю ОСОБА_1 них та, що батько відповідача своєю працею і за власні кошти допомагав облаштовувати будинок, не свідчить про належність спірного майна відповідачу особисто та не дає підстав для відступу від рівності часток подружжя.

Так, згідно з п.2,п.3 ч.1 ст.57 СК України визначено перелік майна, що є особистою власністю дружини, чоловіка, зокрема: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або набуте за кошти, які належали їй, йому, особисто.

Посилання ОСОБА_1 на те, що спірний будинок придбаний за його особисті кошти та кошти його родини не знайшли свого об'єктивного підтвердження. Письмових доказів на підтвердження цієї обставини не надано ні суду першої ні суду апеляційної інстанції, а посилання відповідача на те, що ці обставини можуть бути підтверджені показами свідків, не грунтуються на законі.

Не впливають на правильність вирішення спору по суті та знаходяться поза межами позовних вимог і посилання в апеляційній скарзі на те, що земельна ділянка на якій розташована спірна нерухомість належить на праві власності відповідачу.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині висновків суду носять суб'єктивний характер, та зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою.

Разом з тим, судова колегія погоджується с доводами відповідача щодо порушення судом норм процесуального права, зокрема ст.215 ЦПК України.

Згідно роз'яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (п.13) резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог. У ній, зокрема, має бути зазначено перелік майна, присудженого стороні.

З мотивувальної частині рішення вбачається, що суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку в порядку поділу майна подружжя. Разом з тим, з тексту резолютивної частини рішення вбачається, що за позивачем визнано право власності на 1/2 частину набутого у шлюбі майна, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Такий висновок не можна визнати чітким та безумовним, що може викликати труднощі при виконанні судового рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити та викласти другий абзац резолютивної частини рішення в новій редакції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3ч.1ст.307,п.п.1, 4 ч.1ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року змінити.

Другий абзац резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді