Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Коротуна В.М., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, Чернятинської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Земельно-кадастрового бюро м. Жмеринка Вінницької області, про визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2008 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку, укладений між ним та ОСОБА_7, визнано за ним право на житловий будинок та право власності на земельну ділянку площею 0,33 га, які знаходяться по АДРЕСА_1. 20 травня 2013 року на вказану земельну ділянку він отримав свідоцтво про право власності. Відповідач ОСОБА_5 є сусіднім землевласником по АДРЕСА_2 та відповідно до державних актів на право власності на землю йому належать земельні ділянки площами 0,1000 га та 0,2500 га. 06 вересня 2013 року ОСОБА_5 подарував належні йому на праві власності земельні ділянки ОСОБА_6 Позивач вважає незаконними державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки, видані ОСОБА_5 на підставі рішення 7-ї сесії 23-го скликання Чернятинської сільської ради від 11 лютого 2000 року, оскільки такого рішення не приймалося, а ОСОБА_5 набув право власності на будинок лише 30 січня 2007 року, про що позивач дізнався лише у грудні 2014 року. Крім того, відсутнє рішення Чернятинської сільської ради про затвердження проекта землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач не отримував дозволу на розробку технічної документації. Межі між його земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_5 в натурі не встановлювалися, у зв'язку з чим план меж земельних ділянок та їх опис у технічній документації не відповідає дійсності. На момент складання плану меж земельних ділянок землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_8, що не відповідало дійсності, оскільки на той час користувачем вказаної земельної ділянки був саме позивач, межі з яким не погоджувалися. Внаслідок цього площі приватизованих ОСОБА_5 земельних ділянок не відповідають земельно-кадастровим книгам, а ОСОБА_5 самовільно захопив частину земельної ділянки вздовж межі, де висадив кущі та дерева. За таких обставин позивач просив визнати недійсною технічну документацію із землеустрою від 05 лютого 2008 року щодо складання актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_5 від 28 липня 2009 року площами 0,1000 га та 0,2500 га по АДРЕСА_2

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 09 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, яким чином виготовлення оспорюваної технічної документації із землеустрою порушує права позивача. На підставі наявних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку, що факту порушення прав позивача відповідачем не встановлено.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

В.М. Коротун

І.К. Парінова