АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3568/15-ц 22-ц/774/1659/К/15
Справа № 212/3568/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1659/К/15 суддя Зімін М.В.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 його представника- ОСОБА_2,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства " Криворізький залізорудний комбінат "- Перепелиці Олексія Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку із втратою працездатності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про стягнення моральної шкоди у зв'язку із втратою працездатності, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів на різних посадах на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки. Висновком МСЕК від 03.02.2015 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 40 % та встановлено 3 групу інвалідності, зі встановленням наступної дати переогляду 01.03.2016 року. Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та важкості трудового процесу і несприятливого мікроклімату, просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 243 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 15 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., у решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача, оскільки вважає рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, судом не повно з'ясовані обставини справи та присутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, судом першої інстанції , в супереч нормам ст..3 Конституції України, якою передбачено, що людина її життя та здоров'я в Україні є найвищою цінністю, призначив незначну суму компенсації за спричинену моральну шкоду, при цьому не взявши до уваги, що ОСОБА_1 втратив 40% професійної працездатності, являється інвалідом 3 групи та того, що до такої втрати працездатності призвела сумлінна робота позивача на протязі майже 29 років на підприємстві відповідача. Не було взято до уваги і те,що визначена позивачем сума моральної шкоди, є не значною сумою для відповідача.

Суд першої інстанції, захищаючи інтереси власника підприємства відповідача не взяв до уваги, що останній порушував норми діючого законодавства, а саме Закону України «Про охорону праці» та ст.. 153 КЗпП України, якою забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджується копією трудової книжки, що ОСОБА_1 працював у підземних умовах праці 28 років 4 місяці, у період: з 03.10.1986р. по 22.04.2015р.на підприємстві відповідача на посадах: машиністом скреперної лебідки, гірничим робітником очисного вибою, черговим слюсарем з ремонту устаткування. ( а.с.8-12).

Згідно даних санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Державною санітарно-епідеміологічною службою України Криворізького міського управління головного управління Держсаніпідслужби у Дніпропетровській області від 24.04.2014р. ОСОБА_1 виконував роботи, які характеризуються дією на організм пилу, шуму та вібрації що перевищують гранично допустимі нормативи.(а.с.13-16)

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 14.01.2015 року ОСОБА_1 було встановлено діагноз: радикулопатія попереково-крижова, шийна, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартозу, деформуючого остеоартрозу ліктьових суглобів та колінних суглобів.

Висновком МСЕК від 21.04.2015 року ОСОБА_1 вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40 % , по радикулопатії та третя група інвалідності. Визначена наступна дата переогляду 01.03.2016 рік.

22.04.2015 року ОСОБА_1 звільнений з підприємства в зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 12).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 про спричинення йому моральної шкоди та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 20.02.2015 року, було встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота позивача на підприємстві відповідача на протязі 27 років в умовах впливу шкідливих факторів, тобто умови праці, характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування за важкістю праці відносяться до ІІІ класу 2 ступені шкідливості, важкість праці - маса вантажу, що підіймається та переміщюється вручну, кг: 35 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30% понад 30% зміни: 52,3/7,4 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпуса (вимушені, більше 30) кількість на зміну: 210 при гранично допустимих до 100. (а.с.119ё)

Відповідно до п.п. 17,19 вищевказаного Акту, причиною професійного захворювання позивача є тривалий час роботи в умовах та під впливом шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, без визначення конкретних осіб, які порушили ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, враховуючи тривалий стаж роботи позивача впродовж 28 років 4 місяців в умовах впливу шкідливих факторів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги, з приводу розміру фінансових доходів відповідача, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів не бере до уваги, оскільки моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною стражданням які переносить особа чи ж розміру фінансового доходу підприємства відповідача, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди необґрунтований та значно занижений відповідають дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, не враховано характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Колегією суддів враховується також і те, що загальний стаж роботи позивача на підприємстві відповідача склав 28 років 4 місяців, із низ 27 років в умовах впливу шкідливих факторів.

Колегією суддів, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, встановлено, що позивачу була заподіяна значна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках (позивач втратив 40% професійної працездатності та визнаний інвалідом ІІІ групи ), вважає необхідним на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, з визначенням моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " на користь ОСОБА_1 у сумі 20 000 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог (ч. 3 ст. 88 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Згідно п.8 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Таким чином, колегія суддів стягує з відповідача ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 01 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку із втратою працездатності - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства " Криворізький залізорудний комбінат " на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: