Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до селянського фермерського господарства «Надія», третя особа - фермерське господарство «Павільон флори», про розірвання договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до селянського фермерського господарства «Надія» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 04 квітня 2011 року між ОСОБА_5 та селянським фермерським господарством «Надія» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,82 га.

Після смерті ОСОБА_5 вона в порядку спадкування набула право власності на вказану земельну ділянку й з'ясувала, що відповідач самовільно, без її згоди, передав спірну земельну ділянку у користування фермерському господарству «Павільон флори», чим порушив її права що і є підставою для розірвання договору оренди.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_778341/ed_2013_07_04/pravo1/T980161.html?pravo=1> передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Статтею 18 зазначеного Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_778690/ed_2013_07_04/pravo1/T980161.html?pravo=1> встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації.

За правилами ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Як вбачається з укладеного договору оренди між ОСОБА_5 та селянським фермерським господарством «Надія», сторони не передбачили як підставу припинення договору - смерть орендодавця.

Крім того, п. 30 вказаного договору передбачено право орендаря передавати земельну ділянку в суборенду.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що відповідач правомірно передав у користування фермерському господарству «Павільон флори» спірну земельну ділянку, оскільки договором оренди цієї землі передбачено право орендаря передавати таку ділянку в суборенду, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук