Справа № 466/7343/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1547/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача - ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бекерської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства (надалі ЛКП) «Львівтеплоенерго» про стягнення недоплачених сум, -

встановила:

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року у задоволені вищевказаному позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене в порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд не встановив підсумковий обліковий період робочого часу відповідно до ст.61 КЗпП та не взяв до уваги, що він (апелянт) працює за графіком і отримує заробітну за місяць, а відтак його робочий час перевищує нормативну кількість відпрацьованих годин.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача - ЛМКП «Львівтеплоенерго» Бекерської О.І. на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Встановлено, що позивач, відповідно до наказу № 474-к від 17.09.08 р. ЛКП «Львівтеплоенерго» був прийнятий з 23 вересня 2008 року на посаду оператора котельні Шевченківського району теплових мереж ЛКП «Львівтеплоенерго», що стверджується копією трудової книжки позивача та вищевказаним наказом (а.с.63-64, 72).

Роботу позивач виконує в умовах змінності, відповідно до графіків, оскільки це пов'язано з безперервним виробничим циклом, що не заперечується сторонами та підтверджується відповідними доказами, що маються у матеріалах справи.

Звертаючись до суду з вимогами, які уточнив 07 листопада 2014 року, позивач просив стягнути з відповідача 2 632 грн. посилаючись на те, що таку суму відповідач йому не виплатив внаслідок недоплати за щомісячні надурочні години за період з січня 2013 року по серпень 2014 року та внаслідок недоплати за липень, вересень, жовтень 2014 р. у зв'язку із зменшенням робочих годин згідно норм КЗпП.

Відповідно до ст. 50 КЗпП нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень

Час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством (ст. 57 КЗпП).

Статтею 61 КЗпП передбачено, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

Встановлено, що постановою № 41-1 від 06.12.11 р. спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЛКП «Львівтеплоенерго» передбачено, що для працівників, прийнятих по безстроковому трудовому договору, яким за умовами виробництва не може бути встановлена щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, підсумковий облік робочого часу із обліковим періодом встановлено - один рік.

Колективним договором, який укладений між адміністрацією та трудовим колективом ЛКП «Львівтеплоенерго», у п. 16.6 передбачено, що для працівників, яким за умовами виробництва не може бути встановлена щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, підсумковий облік робочого часу із обліковим періодом - один рік, з тим. щоб тривалість відпрацьованого часу за обліковий період не повинна перевищувати нормального числа робочих годин.

Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці № 138 від 19.04.2006 р., передбачено, що підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Облік робочого часу по кожному працівнику має провадитись наростаючим підсумком з початку встановленого облікового періоду.

Загальна кількість надурочних годин за обліковий період визначається як різниця між фактично відпрацьованим часом і нормою годин за цей період.

Листом Мінсоцполітики України від 21.08.12 № 9050/0/14-12/13 визначено норми тривалості робочого часу на 2013 рік і становить при 40-годинному робочому тижні - 2002 години.

Норми тривалості робочого часу на 2014 рік визначено листом Мінсоцполітики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 р. і становить при 40-годинному робочому тижні - 2002 години.

Таким чином, оскільки обліковий період встановлений у колективному договорі і становить один рік, відтак тривалість робочого часу за обліковий період, відповідно до табелів обліку робочого часу за 2013 - 2014 р.р., з урахуванням наданих сторонами доказів, повинна братись за встановлений у колективному договорі період, тобто річний.

Відтак, посилання апелянта на те, що обліковий період робочого часу для нього повинен становити місячний, оскільки він отримує щомісячно заробітну плату не відповідає умовам колективного договору.

Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні та місяці для позивача, не є надурочною роботою, з урахуванням встановленого колективним договором облікового періоду робочого часу.

Як вбачається з розрахункових листів виплати заробітної плати позивачу, то відповідачем у святкові та неробочі дні проводилась виплата у подвійному розмірі.

В той же час, Методичними рекомендаціями щодо застосування підсумованого обліку робочого часу (п. 11) передбачено, що у разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові та неробочі дні (ст. 73 КЗпП) за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві. Години роботи, що перевищують цю норму, вважаються надурочними і оплачуються в подвійному розмірі. Тому під час підрахунку надурочних годин у випадку підсумованого обліку робочого часу робота у святкові і неробочі дні, проведена понад установлену на підприємстві норму робочого часу, за обліковий період не враховується, оскільки вона вже оплачена в подвійному розмірі.

В той же час встановлено, що стверджується графіками та табелем обліку робочого часу, за 2013 рік у позивача було 66 надурочних годин, з яких 64 год. робота у святкові дні, яка була вже оплачена в подвійному розмірі.

Відтак, з відповідач повинен був оплатити позивачу 19 грн. 25 коп. за надурочні дві години (2 год. х 9,623 грн. (середньорічна година тарифна ставка).

Відповідно до розрахункового листка за січень місяць 2014 року відповідач оплатив позивачу 19,25 грн. за надурочні 2 години (а.с.16).

Щодо вимог позивача за період з січня по серпень 2014 року, то такі не підлягають до задоволення, оскільки на час звернення позивача до суду та уточнень його вимог розрахунковий період не закінчився, а повинен проводитись за підсумками облікового річного періоду, а не в терміни, які охопив позивач.

Крім того, суд вірно відмовив позивачу у вимозі щодо стягнення «недоплати» за липень, вересень, жовтень у зв'язку зі зменшенням робочих годин в цих місяцях, оскільки позивач працює оператором котельні, а відтак початок та закінчення роботи визначається затвердженими графіками роботи виходячи із специфіки роботи підприємства, що передбачено колективним договором з метою дотримання розрахунку тривалості робочого часу за встановлений колективним договором підсумковий робочий час.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами, дана належна оцінка. Спір вирішено на підставі наданих сторонами доказів у відповідності із нормами матеріального та процесуального законодавства.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Бакус В.Я.

Судді Гірник Т.А.

Левик Я.А.