Справа №463/4414/14-ц
Провадження №2/463/180/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Волоско Х.О.

з участю представника позивача та третя особа ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3

відповідача та представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6

представника третьої особи Львівської міської ради Попович Я.Д.

представника третьої особи Личаківської районної

адміністрації Львівської міської ради Бойко Я.А.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третіх осіб: Львівської міської ради, управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «№500», ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, зобов'язання демонтувати металеві стовпи та металеві штирі, надати ключ від замка, суд,-

встановив:

позивач звернувся із позовом в суд до відповідачів, третіх осіб про визнання права позивача на користування загальною хвірткою основного проходу до земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; визнання протиправними дії відповідачів щодо вчинення перешкод у користуванні хвірткою загального входу до земельної ділянки за місцем розташування будинку АДРЕСА_1, прибудинковою територією та садово-городньою ділянкою будинку АДРЕСА_1; зобов'язання відповідачів за власний рахунок демонтувати самовільно встановлені металеві стовпи (один біля будинку АДРЕСА_1, другий біля гаражу на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, ліквідувати металеві штирі з дротами на садово-городній частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів надати тимчасово представникові позивача ОСОБА_2 примірник ключа від замка спірної хвіртки загального входу до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 для забезпечення виготовлення дублікату такого ключа.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16.06.2011 року про встановлення роздільного порядку користування будинком та прибудинковою територією по АДРЕСА_1, відповідачами було здійснено організацію та розподіл прибудинкової території шляхом встановлення металевих стовпів на подвір'ї будинку для встановлення окремої хвіртки, встановлення замка в існуючу хвіртку загального входу до будинку, облаштування загородження із металевих штирів з дротами з метою загородити частину садово-городньої ділянки. Однак зазначене рішення суду в подальшому було скасоване ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2012 року, а справу скеровано до суду першої інстанції для нового розгляду. Новим рішенням суду від 18.12.2013 року позивачам було відмовлено у задоволенні позову про вставлення порядку користування будинком та прибудинковою територією. А тому у вказаний спосіб здійснений відповідачами розподіл земельної ділянки на сьогодні є незаконним.

Крім цього зазначила, що вона зверталася із позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні сходами та прибудинковою територією по АДРЕСА_1, і рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29.11.2012 року її позов задоволено частково, відповідачів зобов'язано не чинити перешкоди їй у користуванні сходами та відкрити хвіртку для загального входу в будинок АДРЕСА_1. Після набрання рішенням законної сили 26.03.2013 року, таке було скероване до примусового виконання та в присутності державного виконавця, 30.05.2013 року відповідачами було відкрито хвіртку загального входу, однак після складання державним виконавцем акту про виконання судового рішення та залишення території будинковолодіння, відповідачі повторно хвіртку зачинили та по даний час не дають їй можливості користування нею. Вважає, що у зв'язку із наведеним їй створюються перешкоди у користуванні власністю, оскільки на даний час прибудинкова територія знаходиться у спільному користуванні мешканців будинку, вона та члени її сім'ї не мають можливості користуватися більш зручнішим входом на територію будинку через хвіртку загального входу, змушені ходити по похилому спуску через ворота, що призводить до порушення їх усталеного побуту та негативно впливає на стан здоров'я. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача та одночасно третя особа ОСОБА_2, представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3, а також позивач у судовому засіданні 16.12.2014 року, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення аналогічні вище наведеним.

Відповідач та представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_12 в судовому засіданні відносно позову заперечили, пояснили, що позивачем не представлено суду жодного доказу того, що на території будинковолодіння АДРЕСА_1 відповідачами встановлено металеві стовпи, штирі та дроти, які розмежовують частині земельної ділянки. Оскільки встановлення таких об'єктів вони заперечують, тому просить у позові відмовити. В частині надання доступу користування хвірткою загального входу вказали, що позивач такого доступу не потребує, так як постійно проживає в Херсонській області. Між сім'єю ОСОБА_2 та відповідачами існують спори, наслідком яких бували не одноразові їх звернення в правоохоронні органи. З метою уникнення конфліктів відповідачі отримали дозвіл районної адміністрації та влаштували у воротах додаткову хвіртку, яка розташована зі сторони квартири позивачки і саме через неї вона може здійснювати прохід до ділянки та своєї квартири. Інша хвіртка розташована зі сторони квартири відповідачів і вони не бажають, щоб сім'я позивачів постійно проходила під їх вінками. Крім цього в квартирі, належній позивачу на праві власності проживають не відомі їм особи, які не представляються, не дають щодо себе жодних відомостей, приходять вночі, а йдуть зранку. При цьому мешканці квартири постійно змінюються. За таких обставин вони вважають, що існує небезпека для життя відповідачів, а тому вимогу позивача про усунення перешкод в користування хвірткою та надання ключа від замка безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_10, ОСОБА_11 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності. А тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності зазначених відповідачів.

Представник третьої особи Львівської міської ради Попович Я.Д. в судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду, однак пояснив, що на даний час уся прибудинкова територія, закріплена за будинком АДРЕСА_1 перебуває у спільному користуванні усіх співвласників квартир будинку, а відтак позивач має право доступу та користування хвірткою загального входу і всією прибудинковою територією.

Представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Бойко Я.А. в судовому засіданні не заперечив відносно позову, у його вирішенні просить врахувати інтереси усіх співвласників будинковолодіння.

Відповідачі управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, ЛКП «№500» в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, позивача та відповідачів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє частково з таких підстав.

Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.66,69,70) позивач ОСОБА_9 та третя особа ОСОБА_2 являються співвласником квартири АДРЕСА_1.

Крім цього, в судовому засіданні безспірно встановлено, і вказані обставини підтверджуються довідкою ЛКП №500 (а.с.54), власниками квартири АДРЕСА_2 є відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Як встановлено судом, між співвласниками квартири №1 та №2 вказаного будинку тривалий час існує спір з приводу порядку користування земельної ділянки закріпленої за будинком, вказаний спір розглядався в судовому порядку, і рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.12.2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07.04.2014 року (а.с.6-8), ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11 відмовлено у позові до інших власників квартир у будинку про встановлення роздільного порядку користування будинком та прибудинковою територією.

Таким чином, на даний час земельна ділянка, яка закріплена за багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 і є комунальною власністю Львівської міської ради, перебуває у спільному користуванні усіх співвласників житлового будинку.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1 ст.355 ЦК України визначає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до положень передбачених ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними

Крім цього, положеннями ч.2 ст.382 ЦК України врегульовано, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

У відповідності до положень ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно положень ч.3 ст.42 ЗК України визначено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

А відтак, аналізуючи наведені вище правові норми, суд приходить до висновку, що усі співвласники багатоквартирного будинку наділені спільними правами володіння, розпоряджання та користування допоміжними спорудами та обладнанням, що розміщені в межах прибудинкової території.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні, і вказані обставини не заперечуються відповідачами, вхід на територію будинковолодіння АДРЕСА_1 здійснюється зокрема через хвіртку загального входу, яка зачиняється на замок, ключів від якого позивач не має, як і можливості користуватися цим входом на територію будинковолодіння.

Крім цього, як вбачається із рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29.11.2012 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26.03.2013 року, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_9 уже задовольнялися та судом зобов'язано відповідачів відкрити хвіртку для загального входу в будинок АДРЕСА_1.

При цьому відповідач ОСОБА_5 визнала, що після виконання рішення суду замок у хвіртці поміняно з метою безпеки але ключа від неї позивач і його сім'я не мають.

За таких обставин, оскільки позивач має рівні із відповідачами права на користування допоміжними спорудами та обладнанням, що розміщені на земельній ділянці, закріпленій за будинком АДРЕСА_1, в тому числі хвірткою загального входу, однак відповідачі безпідставно їй чинять перешкоди у цьому, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу у користуванні цим об'єктом спільної власності та передати представнику позивача ОСОБА_2 примірник ключа від хвіртки для виготовлення його дублікату.

При цьому суд, з огляду на законодавчо встановлений режим користування спільним майном, вважає необґрунтованими посилання відповідачів у наданні доступу позивачу, чи третій особі ОСОБА_2 у праві доступу до хвіртки загального входу через не проживання позивача у квартирі №1 та через неприязні стосунки ОСОБА_2 з власниками квартири №2. Більш того, як вбачається із наявного в матеріалах справи витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 також являється співвласникам квартири АДРЕСА_1 та наділений усіма передбаченими законом правами на володіння, розпоряджання та користування спільним майном.

Одночасно суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_9 щодо зобов'язання відповідачів за власний рахунок демонтувати самовільно встановлені металеві стовпи (один біля будинку АДРЕСА_1, другий біля гаражу на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, ліквідувати металеві штирі з дротами на садово-городній частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак позивачем жодних належних, достатніх та допустимих доказів того, що на земельній ділянці відповідачами встановлено металеві стовпи та штирі з дротами, і що таким встановленням порушуються її права на спільне користування земельною ділянкою не представлено, не здобуто таких і в ході судового розгляду. При цьому представлені позивачем фотографії, в силу положень ст. 58 ЦПК України не можуть бути визнані судом, як належні докази вказаних обставин, так як не містять інформації про прив'язку до будинковолодіння № 43 по вул. Погулянка в м. Львові та не підтверджують факту встановлення зазначених на них об'єктів відповідачами, їх опису, кількості. А тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Крім цього, суд вважає зайвими вимоги позивача про визнання права позивача на користування загальною хвірткою основного проходу до земельної ділянки будинковолодіння, оскільки таке право випливає з положень ст. 369 ч.1 ЦК України і постановляючи рішення в частині усунення перешкод у користуванні хвірткою, суд в такий спосіб підтверджує право позивача на користування нею.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не чинити перешкод ОСОБА_9 в користуванні хвірткою для проходу до прибудинкової території, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та передати представнику позивача ОСОБА_2 примірник ключа від хвіртки для виготовлення дублікату.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.