Номер провадження: 22-ц/785/756/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави, в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Садове товариство "Маяк-3",

встановила:

21.02.2014 року заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог ставив питання про визнання недійсним Свідоцтва серії "САК" № 199136 (індексний номер 16324450) від 17.01.2014 року, видане реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на право власності ОСОБА_3 на садовий будинок, загальною площею 150 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, розташовану за вищевказаною адресою за ОСОБА_3 від 17.01.2014 року № 10034284; визначення порядку виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції реєстрації права власності за ОСОБА_3 на вищевказаний садовий будинок.

Свої вимоги мотивував тим, що прокуратурою Київського району м. Одеси встановлено, що громадянкою ОСОБА_3 на земельній ділянці орієнтованою площею 0,02 га, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 самовільно здійснюється будівництво двоповерхового індивідуального будинку, орієнтованими розмірами 8м х 8м.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року, зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі - Інспекція ДАБК в Одеській області) скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкту по АДРЕСА_1 до експлуатації № ОД 8 від 25.04.2012 року.

Крім того додатковою перевіркою встановлено, що 17.01.2014 року ОСОБА_3 на підставі технічного паспорту № 00003727, виданого 25.11.2013 року, довідки СТ "Маяк-3" від 05.01.2012 року та довідки з Адресного реєстру міста Одеси про резервування адреси об'єкта нерухомого майна, серія та номер - 353435/1, виданого 02.12.2013 року - отримано Свідоцтво про право власності.

Посилаючись на те, що вищевказане Свідоцтво про право власності є незаконним та таким, що підлягає визнанню недійсним, так як видане з порушенням Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність.

Справа заслухана за відсутності представника Інспекції ДАБК в Одеській області та представника ОМР, представника відповідача - реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції та представника третьої особи - Садового товариства "Маяк-3".

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси були залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Одеської області ставить питання про скасування вищевказаного судового рішення та ухвалення нового, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що з 10.02.2011 року відповідач ОСОБА_3 є членом садового товариства "Маяк-3", та в її користуванні знаходиться земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 0,02 га, що підтверджується членською книжкою садівника.

17 січня 2014 року реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області на ім'я ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 150 кв.м., житловою 29,4 кв.м.

Підставою реєстрації права власності ОСОБА_3 на вищевказаний будинок є три документа, а саме: технічний паспорт № 00003727, виданий ТОВ "Нове БТІ"; довідка СТ "Маяк-3" від 05.01.2012 року; довідка з адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси від 02.12.2013 року, за № 353435/1.

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в картці прийому заяви № 9947958 від 20.01.2014 року (а.с.32).

Враховуючи, що жоден із вищевказаних документів не спростований матеріалами справи, у суду не було підстав для визнання Свідоцтва про право власності недійсним.

З таким висновком суду погоджується колегія, суддів, з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, заступник прокурора Київського району м. Одеси посилався на те, що технічний паспорт № 00003727 не відповідає дійсності, оскільки в ньому зазначено, що спірний будинок збудований до 05.08.1992 року (а.с.36).

Однак колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять достатньо належних і допустимих доказів вищевказаного, оскільки походження запису в технічному паспорті, який було надано суду заступником прокурора, не встановлено.

Так, колегією суддів у судовому засіданні був оглянутий оригінал технічного паспорту № 00003727, та копія якого долучена до матеріалів справи, в якому відсутній вказаний запис (а.с.228-231).

Що стосується довідки СТ "Маяк-3" від 05.01.2012 року,яка згідно пояснень голови СТ "Маяк-3" Кремлянського К.О. нібито ним не видавалась, то зазначені пояснення голови СТ "Маяк-3" не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи (а.с.39).

Письмові пояснення ОСОБА_5 від 21.02.2014 року не відповідають вимогам цивільно-процесуального законодавства щодо допустимості доказів у справі, які передбачені ст. 59 ЦПК України (а.с.41-42).

Довідка з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси від 02.12.2013 року, за № 353435/1 також матеріалами справи не спростована (а.с.38).

Стосовно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації садового будинку по АДРЕСА_1, зареєстрованої Інспекцією ДАБК в Одеській області 25 квітня 2012 року за № ОД 8, та яка в теперішній час скасована, то колегія суддів зазначає, що дана Декларація не була підставою для видачі Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на вищевказаний садовий будинок.

З цих підстав, скасування Декларації, не може тягти за собою задоволення позовних вимог заступника прокурора Київського району м. Одеси про визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на садовий будинок.

Щодо вказаних позовних вимог, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що заступник прокурора обрав невірний спосіб захисту в цій частині вимог, вимагаючи визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на садовий будинок, серії САК №199136 від 17.01.2014 року, видане реєстраційною службою ОМУЮ, у зв'язку з чим його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Так, свідоцтво про право власності це правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, а саме Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції, а тому у відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У відповідності до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду з позовом, заступник прокурора Київського району м. Одеси в достатній мірі не обгрунтував, яким чином порушені права Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, які із самостійними вимогами до суду не звертались та про порушення їх прав суду не зазначили.

Так, у відповідності до Рішень виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих № 231 від 05 березня 1954 року, № 1275 від 10.11.1955 року, а також Рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів № 324 від 01.07.1988 року, СТ "Маяк-3" в постійне користування була відведена земельна ділянка загальною площею 1,8 га для ведення садівництва (а.с.222-224), що також відповідає п. 3.3 Статуту СТ "Маяк-3" (а.с.220).

Згідно п. 1.1 Статуту СТ "Маяк-3", останнє створено для сприяння його членам у веденні садівництва та огородництва, створення умов для оздоровлення та відпочинку членів СТ та членів їх сімей, з правом будівництва садового будинку та господарських споруд.

Відповідно до п. 2.3.3 Статуту член СТ "Маяк-3" наділений правом будівництва і реконструкції садових будинків, господарських споруд на садовій земельній ділянці.

Пунктом п. 3.4 Статуту СТ "Маяк-3" передбачено, що загальні збори членів садового товариства у встановленому законом порядку закріплюють за кожним землекористувачем земельну ділянку для садівництва.

Таким чином, оскільки СТ "Маяк-3" отримало в постійне користування земельну ділянку для здійснення садівничої діяльності своїх членів, а з 10.02.2011 року відповідач ОСОБА_3 є членом цього товариства (а.с.39), то здійснення нею будівництва на земельній ділянці, яка їй відведена для цієї мети, не свідчить про порушенням прав Одеської міської ради.

У зв'язку з чим доводи заступника прокурора Київського району м. Одеси, а також представника Одеської міської ради в суді апеляційної інстанції щодо порушення прав Одеської міської ради, є безпідставними і необгрунтованими.

Також колегія суддів не вбачає порушень прав Інспекції ДАБК в Одеській області, оскільки, як було вказано вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року, Інспекцію ДАБК в Одеській області зобов'язано скасувати реєстрацію Декларації про готовність об'єкту по АДРЕСА_1 до експлуатації № ОД 8 від 25.04.2012 року.

Враховуючи, що Декларація на даний час скасована на підставі судового рішення, права Інспекції ДАБК в Одеській області не порушені.

Крім викладеного, колегія суддів також зазначає, що із уточненого позову вбачається, що друга частина позовних вимог пов'язана з незаконними діями державного реєстратора щодо реєстрації права власності ОСОБА_3 на садовий будинок.

Так, п. 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" передбачено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ЦПК України, суд мав закрити провадження у справі в цій частині, оскільки в цій частині справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, в частині відмови в позові про визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на садовий будинок, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення в цій частині ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу в цій частині слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Що ж стосується рішення суду, в частині відмови в позові про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на садовий будинок, то воно в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог колегія суддів відмовляє, заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2014 року у вигляді накладення арешту на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44-45), у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України підлягають скасуванню.

Керуючись ч. 6 ст. 154, ст.ст. 303, 304, ч. 1 ст. 310, п.1, п.4 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1. ст. 309 ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на садовий будинок загальною площею 150 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були застосовані ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2014 року у вигляді накладення арешту на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко