Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/2135/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Березій Ю. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

06.10.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді : Суровицької Л.В.,

суддів: Авраменко Т.М., Кіселика С.А.

секретар Кравченко Я.С.

за участю представників сторін розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Селянського (фермерського) господарства «Підкевич Микола Васильович», третя особа - Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції в Кіровоградській області про розірвання договору оренди землі і відшкодування збитків та за зустрічним позовом СФГ «Підкевич Микола Васильович» до ОСОБА_3, третя особа - Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції в Кіровоградській області про визнання договору оренди землі недійсним.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Підкевич Микола Васильович», третя особа - Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції в Кіровоградській області про розірвання договору оренди землі та відшкодування збитків.

Зазначав, що він успадкував після смерті свого батька - ОСОБА_4 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,36 га, розташовану на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка перебувала в оренді у відповідача. Проте, відповідач орендну плату не виплачує, повернути земельну ділянку відмовляється. Оскільки відповідач не повідомляв йому коли закінчується строк дії договору оренди, укладеного з його батьком, він у вересні 2014 році звернувся до відділу Держземагенства в Маловисківському районі Кіровоградської області, де отримав копію договору оренди землі від 15 жовтня 2010 року, укладеного від його імені між ним та СФГ «Підкевич М.В.». Вказаний договір оренди він особисто не підписував, інших осіб на його підписання не уповноважував. Оскільки фактично в період з 15 жовтня 2010 року по 14 листопада 2014 року відповідач користувався земельною ділянкою, а орендну плату не виплачував, просив суд стягнути з відповідача на його користь 19 359,06 грн. заборгованості з виплати орендної плати, 222 732,53 грн. пені за прострочення виплати орендної плати, 914,29 грн. процентів за порушення грошового зобов'язання, 747,03 грн. втрат від інфляції, на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. та судові витрати. Також просив суд розірвати договір оренди землі від 15 жовтня 2010 року, укладений між ним та відповідачем, зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку (а.с.2-6).

В ході розгляду справи СФГ «Підкевич М.В.» подало зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа - Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди землі.

Зазначало, що ОСОБА_3 договір оренди землі від 15 жовтня 2010 року не підписував, нікого на підписання вказаного договору не уповноважував. Просило суд визнати недійсним договір оренди землі від 15 жовтня 2010 року,укладений від імені орендодавця ОСОБА_3 і орендаря СФГ «Підкевич М.В.». зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України 03 грудня 2010 року (а.с.32-34).

Рішенням Маловисківського районного суду від 28 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов Фермерського господарства «Підкевич М.В.» задоволено. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 15 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та СФГ «Підкевич М.В.» (а.с.129-131).

Додатковим рішенням від 28 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь СФГ судовий збір (а.с.157).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову (а.с.136-138).

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача СФГ заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України "Про оренду землі").

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 18 вересня 2007 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2007 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 6,36 га, яка розташована на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).

Попереднім власником вказаної земельної ділянки був його батько - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. За час життя ОСОБА_4, спірна земельна ділянка перебувала в оренді лише у СФГ «Підкевич М.В.».

15 жовтня 2010 року між ОСОБА_3, як орендодавцем та СФГ «Підкевич М.В.», як орендарем, після закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та СФГ, було укладено договір оренди землі строком на десять років, який зареєстровано у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» 03 грудня 2010 року (а.с.9-12).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2015 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 червня 2007 року, видане ОСОБА_3 на 1/3 частину права на вказану земельну ділянку та визнано частково недійсним на 1/3 частину державний акт на право власності на земельну ділянку площею 6,36 га, виданий ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_6 в порядку спадкування право власності на 1/3 частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 6,36 га (а.с.105-106).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 липня 2015 року рішення суду в цій частині залишено без змін.

З пояснень сторін встановлено, що на час розгляду справи спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, зазначалось, що ОСОБА_3 особисто договір оренди землі від 15 жовтня 2010 року не підписував, нікого з інших осіб на його підписання не уповноважував.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні в суді першої інстанції позивач та його представник.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Наданим в суді апеляційної інстанції на огляд висновком судової почеркознавчої експертизи від 24 грудня 2014 року, проведеної НДЕКЦ УМВС України в Кіровоградській області в кримінальній справі за заявою ОСОБА_3, встановлено, що підпис в договорі оренди землі від 15 жовтня 2010 року та в акті прийому-передачі земельної ділянки від імені орендодавця виконано не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Враховуючи те, що договір оренди землі ОСОБА_3 особисто не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про визнання договору оренди недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визнав договір оренди землі недійсним, оскільки договір є неукладеним, не ґрунтуються на доказах та на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що державна реєстрація спірного договору оренди землі відбулась.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-99цс13 від 18 вересня 2013 року.

Доводи апеляційної скарги висновку суду про недійсність договору оренди землі від 15 жовтня 2010 року не спростовують.

Підписання договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦПК України).

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі, позивач обґрунтовував невиконанням відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати.

Проте недійсний правочин не породжує прав та обов'язків у сторін такого договору, в такому разі застосовуються наслідки його недійсності.

Відповідно до роз'яснень у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наслідком визнання правочину (договору ) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Не ґрунтуються на доказах та на законі доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував за заявою позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Як свідчать матеріали справи, про те, що спірний договір оренди підписаний не позивачем, відповідач дізнався у вересні 2014 року після того як позивач отримав примірник договору у відділі Держземагенства у Маловисківському районі та повідомив, що вказаний договір він не підписував та нікого на його підписання не уповноважував.

Перебіг позовної давності для СФГ розпочався з вересня 2014 року, тому висновок суду про те, що строк позовної давності не пропущено, є законним та обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не вирішив питання про скасування державної реєстрації договору оренди безпідставні, оскільки така вимога в передбаченому ЦПК порядку не заявлялась і не була предметом розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Не ґрунтуються на доказах доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено ст.10 ЦПК України, оскільки не витребувано оригінал спірного договору оренди землі та бухгалтерські документи щодо нарахування та виплати орендної плати позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції за клопотанням позивача витребовував оригінал договору оренди землі від 15 жовтня 2010 року у відділі Держземагенства у Маловисківському районі та у відповідача бухгалтерські документи про виплату орендної плати (а.с.123).

Згідно довідки відділу Держземагенства оригінал договору оренди вилучено з відділу слідчим РВ УМВС у Маловисківському районі (а.с.124).

Бухгалтерські документи відповідач не надав, його представник повідомив про їх відсутність з причини втрати. Вказані обставини підтвердив і в суді апеляційної інстанції, після роз'яснення положень ст.ст.10, 60 ЦПК України та оголошення у справі перерви для надання можливості подати докази.

Крім того, ненадання суду оригіналу договору оренди землі та бухгалтерських документів про виплату орендної плати, не вплинуло на правильність рішення суду.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: