Номер провадження2/754/3912/15
Справа №754/8634/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

02 вересня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаряОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 3 % річних та інфляційних збитків за весь час прострочення виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою (а.с. 11) про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 355,53 грн. та інфляційних збитків в сумі 9030,45 грн. за весь час прострочення виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат, та судовий збір в розмірі 243, 6 грн., посилаючись на те, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької обл. від 25.04.2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати в сумі 11 148, 70 грн., однак відповідач ухилявся від виконання зазначеного рішення та виконав його лише 07.05.2015 р. У звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобовязання нею були понесені матеріальні збитки, а саме інфляційні збитки за період з квітня 2014 р. по травень 2015 р. та 3 % річних, які вона у відповідності до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача.

В судове засідання позивач не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В попередніх судових засіданнях вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про неможливість бути присутнім в судовому засіданні та про сплату боргу в строк зазначений державним виконавцем, у звязку з чим виконавче провадження закрито.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької обл. від 25.04.2014 р. визнано ОСОБА_4 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та з відповідача на користь позивача стягнуто судові витрати в сумі 11 148, 70 грн. (а.с. 5-6)

03.07.2014 р. державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №130/3754/13-ц, виданого 19.06.2014 р. Жмеринським міськрайонним судом Вінницької обл. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 11 148, 7 грн.

30.04.2015 р. державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві вище зазначене виконавче провадження закрито у звязку з повним виконанням рішення суду.

Як на підставу своїх вимог про стягнення 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочки виконання рішення суду позивач посилається на ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а згідно з ч. 2 цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Тобто ст. 625 ЦК, на яку посилається позивач, розглядає умови відповідальності божника за порушення ним грошового зобовязання, а винесене судове рішення щодо відшкодування судових витрат, не є зобовязальними відносинами, тобто не є грошовим зобовязанням відповідно до ст. 509 ЦК України, яка передбачає, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію.

Статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Як вбачається з рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької обл. від 25.04.2014 р. між сторонами було вирішено спір не з приводу договірних відносин, а з приводу встановлення батьківства та стягнення судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду, витрати за надання правової допомоги, за оплату позивачем експертизи та за виклик відповідача до суду.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 3 % річних та інфляційних збитків за весь час прострочення виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1