У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Київського національного університету ім. Тараса Шевченка до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Міністерство оборони України, про стягнення заборгованості за комунальні послуги та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Київський національний університет ім. Тараса Шевченка звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за комунальні послуги у розмірі 59 185 грн 21 коп. та виселити відповідачів із займаних кімнат НОМЕР_1 та НОМЕР_2 гуртожитку № 11 Київського національного університету ім. Тараса Шевченка.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на ті обставини, що сім'я ОСОБА_6 у складі 4-х осіб, були заселені до кімнат НОМЕР_1 та НОМЕР_2 гуртожитку № 11 Київського національного університету ім. Тараса Шевченка ще 26 листопада 1998 року, де проживають і по теперішній час. На час їх заселення розмір і порядок оплати було врегульовано наказом ректора від 21 березня 2006 року № 184-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету», 13 травня 2011 року наказом ректора університету № 370-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету» та № 378-32 «Про оплату за користування гуртожитками університету» тарифи на проживання було змінено. Калькуляцією, яка є додатком до наказу визначено, що вартість проживання інших категорій проживаючих (до якої відносяться і військовослужбовці) у гуртожитку встановлено у розмірі 420 грн одне ліжко-місце за місяць. Про зміну вартості розміру оплати усі проживаючі були попереджені своєчасно. Оплату отриманих послуг відповідачі в період проживання у гуртожитку здійснювали не в повному обсязі та несвоєчасно здійснювали оплату займаних ліжко-місць, у зв'язку з чим у відповідачів утворилася заборгованість за комунальні послуги, яку у добровільному порядку відповідачі сплатити не бажають.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року у задоволенні позову Київського національного університету ім. Тараса Шевченка відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов Київського національного університету ім. Тараса Шевченка задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Київського національного університету ім. Тараса Шевченка заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 37 948 грн 06 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд надав належну оцінку обставинам справи та правильно виходив з того, що позивач надавав, а відповідачі споживали послуги з користування електричною енергією та проживання у гуртожитку, однак, не виконували свого обов'язку по сплаті їх вартості у повному обсязі, внаслідок чого утворився борг, який підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

При цьому судом правильно застосовані ст. ст. 509, 526, 631 ЦК України, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук