У х в а л а

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, до ОСОБА_6, в інтересах якої діють ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який укладений 24 травня 2012 року між нею та ОСОБА_6 і посвідчений приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Бежан А.В.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належав вказаний вище житловий будинок, у якому з 2000 року, після смерті чоловіка ОСОБА_10, вона проживала одна.

На початку 2012 року батьки неповнолітньої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_11 звернулися до неї з пропозицією передати їм належний їй на праві власності житловий будинок, а вони будуть забезпечувати її необхідним доглядом і харчуванням, на що вона погодилася. 24 травня 20І2 року уклала з відповідачами договір, тексту якого не читала. Після його укладення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 сумлінно виконували свої обов'язки, а з 2013 року - припинили. Оскільки вона є особою похилого віку та постійно потребує сторонньої допомоги, змушена була звернутися до інших своїх родичів з проханням про догляд за нею. Під час збору документів, необхідних для розірвання старого договору довічного утримання та укладення нового з іншими особами, дізналась, що фактично між нею та неповнолітньою ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу спірного будинку, на що згоди вона не давала та кошти не отримувала.

З урахуванням наведеного, позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 листопада 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами від 24 травня 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області Бежан А.В. і зареєстрований у реєстрі № 513. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційних скаргах доводи дають підстави для висновку, що порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якої є ОСОБА_5, до ОСОБА_6, в інтересах якої діють ОСОБА_7 та ОСОБА_8, про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик