Справа № 459/2839/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3634/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 6 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: відділ захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради, ОСОБА_4 про усунення перешкод, встановлення порядку користування квартирою -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом. Зазначала, що з відповідачем ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 Львівської області, кожному із яких належить по ? частині цього майна. Проте, користуватися житлом вона не може, так як відповідач ОСОБА_2 відібрав у неї ключі від квартири, не впускає в приміщення, спричинює сварки.

З урахуванням правил ст. 150, 155, 156 ЖК України, ст.ст. 321, 391, 405 і ч. 2 ст. 382 ЦК України просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні власним житлом, вселити її разом із неповнолітніми дітьми і встановити порядок користування житловим приміщенням шляхом передачі їй в користування двох житлових кімнат площею 17,9 та 8,3 м.кв., а відповідачу - житлову кімнату площею 24,1 м.кв., нежитлові приміщення виділити в спільне користування.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 - 2005 року народженні і ОСОБА_6 - 2009 року народження в квартиру АДРЕСА_1. Визначено порядок користування спірною квартирою шляхом виділення позивачці житлової кімнати площею 24,1 м.кв., позивачу - площею 17,9 м.кв., кімнату площею 8,3 м.кв. і нежитлові приміщення залишено в спільному користуванні.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 Просить його скасувати в частині встановлення порядку користування житлом і ухвалити нове рішення про виділення кімнати площею 24,1 м.кв. в користування йому і його матері - ОСОБА_4, а кімнату площею 17,9 м.кв. - позивачці. В решті рішення не оскаржує. Посилається на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема вказує на те, що суд не врахував інтереси його матері, яка зареєстрована і проживає в спірній квартирі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для часткового її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 Львівської області належить на праві власності ОСОБА_3 і ОСОБА_2 по ? частині кожному. Квартира складається із трьох житлових кімнат (житловою площею 50,3 м. кв., а саме: 8,3 м.кв., 17,9 м.кв. і 24,1 м.кв.) і нежитлових приміщень (кухні, коридору, ванни, туалету, балкону).

В квартирі зареєстровані: ОСОБА_3 і ОСОБА_2, їх діти - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, 2005 і 2009 року народження відповідно, ОСОБА_4 - мати відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною другою цієї статті визначено, що співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. 3 ст. 358 ЦК).

Отже, із наведених вище норм випливає висновок, що співвласники можуть володіти і користуватися майном лише на умовах, встановлених за їх домовленістю. До таких умов відноситься право володіння та користування майном як в межах часток, так і за межами часток у праві власності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції співвласники спірної квартири - сторони у справі - не дійшли згоди про користування спільним майном і тому ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який підтримувала протягом усього часу розгляду справи. Відповідач ОСОБА_2 позов не визнавав.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 просила виділити їй в користування дві житлові кімнати площами 17,9 м. кв. та 8,3 м. кв., що становить 26,2 м. кв., а ОСОБА_2 - площею 24,1 м. кв. Тобто позивач просила виділити їй в користування майно, що не відповідає частці у праві власності.

Як зазначалося вище, відповідач позов не визнавав, просив виділити йому в користування кімнату площею 24,1 м. кв., позивачці - кімнату площею 17,9 м. кв., третю кімнату залишити в спільному користуванні.

Таким чином, жоден із варіантів не відповідав часткам сторін.

Згоди на інший порядок користування сторони не давали. Питання матеріальної компенсації за користування майном, що виходить за межі частки у власності сторони не порушували.

За таких обставин колегія суддів не убачає підстав для задоволення позову ОСОБА_3, так як позовні вимоги не відповідають інтересам відповідача, на що він не дає згоди.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, не звернув уваги на такі обставини і оскаржуваним рішенням виділив у володіння і користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 24,1 м. кв., що значно перевищує її частку у власності над часткою відповідача, якому виділено кімнату площею 17,9 м.кв.

Отже, таке рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про наявність згоди сторін на користування майном в стадії апеляційного провадження, колегія суддів виходить із того, що така згода можлива лише шляхом укладення мирової угоди (про що сторонам було роз'яснено), а не у спосіб, здійснений апелянтом шляхом доповнення і зміни апеляційної скарги.

Так, у апеляційній скарзі від 13.05.2015 року ОСОБА_2 просив виділити йому в користування кімнату площею 24,1 м.кв., а в користування ОСОБА_3 - кімнату площею 17,9 м.кв.

Заявою від 07.08.2015 року апелянт доповнив і змінив свою апеляційну скаргу, якою просив виділити йому кімнату площею 24,1 м.кв, позивачці дві кімнати: 17,9 м.кв., та 8,3 м. кв.

Вчинення таких дій виходить за межі прав апелянта, зазначених ч. 1 ст. 300 ЦПК України (так як доповнювати чи змінювати апеляційну скаргу можна лише протягом строку на апеляційне оскарження) і приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, оскільки зміною апеляційної скарги відповідач фактично визнав позов, а це допускається лише у стадії розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Крім викладеного вище слід зазначити таке.

Обґрунтовуючи позов, а також на заперечення його доводів, сторони посилалися і на те, що право користування спірною квартирою крім власників мають також члени їх сім'ї: діти ОСОБА_3, мати відповідача ОСОБА_2

Колегія суддів виходить із того, що оскільки право користування членів сім'ї власника житла є похідним від прав власника, то спір вирішується лише виключно в межах прав і обов'язків власників майна.

Частиною четвертою статті 358 ЦК України передбачено, якщо договір між співвласниками про порядок володінні та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку у праві спільної часткової власності на це майно.

Отже, за наявності згоди ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про порядок володіння і користування квартирою такий договір може бути нотаріально посвідчений з відповідними наслідками, відповідно до наведеної вище норми.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 6 квітня 2015 року в частині визначення порядку користування житлом скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом передачі в користування позивачу двох житлових кімнат площею 17,9 та 8,3 м.кв., відповідачу ОСОБА_2 - житлову кімнату площею 24,1 м.кв., нежитлових кімнат в спільне користування - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: