У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Південний» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2011 року між нею та публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Південний» (далі - ПАТ АБ «Південний») було укладено договір поруки, за яким вона як поручитель, зобов'язалася перед банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором від 6 березня 2008 року № В 120 2008г. У порушення умов кредитного договору позичальник не виконував свої зобов'язання. У зв'язку з цим 15 червня 2010 року їй було направлено вимогу № 0-16-16199БТ про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, яка боржником не виконана. У листопаді 2013 року банк звернувся з позовом до боржника ОСОБА_5 та до неї як поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 370,64 доларів США. Однак договір поруки є припиненим, оскільки банк мав право звернутися до неї з вимогами про повернення кредиту лише протягом шести місяців з дня настання строку виконання кредитного договору - 15 червня 2010 року, тобто, на думку позивача, порука припинилася 17 липня 2011 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Південний» про визнання договору поруки від 17 січня 2011 року припиненим.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Під час розгляду справи судами було встановлено, що 17 січня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ АБ «Південний» було укладено договір поруки, за яким вона як поручитель, зобов'язалася перед банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором від 6 березня 2008 року № В 120 2008г. Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що його дія припиняється через три роки після настання терміну повернення кредиту (а. с. 8). Пунктом 1.1 кредитного договору встановлено строк дії цього договору до 5 березня 2018 року.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк дії договору поруки від 17 січня 2011 року не припинився, оскільки враховуючи умови вказаних вище договорів, строк дії договору поруки встановлено по 5 березня 2021 року.

Такий висновок судів повністю узгоджується і відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 лютого 2013 року, у справі № 6-3цс13.

За таких обставин наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків судів не спростовують, і, не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: