Справа № 367/5404/13-ц Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/995/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним:

08 лютого 2011 року між ним та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №51/1_ИП, згідно якого відповідач продає, а він купує майнові права на об'єкт нерухомості - складову та невід'ємну частину об'єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді однокімнатної квартири № 51, загальною площею 56,98 кв.м у будинку АДРЕСА_1.

Згідно ст. 3 договору майнові права на об'єкт нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання відповідного акту. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, введення в експлуатацію відповідної частини об'єкту капітального будівництва (п. 3.1). Право власності на майнові права переходять від продавця до покупця після підписаного акту (п. 3.2).

Вартість майнових прав на квартиру згідно п. 4.2. договору складає 115 099,60 грн. Факт повної оплати ним вартості майнових прав на квартиру за договором підтверджується виданою ТОВ «Аверс-Сіті» довідкою про оплату повної їх вартості від 09 лютого 2011 року та договором про зарахування зустрічних однорідних вимог від 08 лютого 2011 року №51/Z.

16 вересня 2011 року будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, введено в експлуатацію. Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року доручено КП «Ірпінське БТІ» оформити та видати ТОВ «Аверс-Сіті» поквартирно свідоцтва про право власності на квартири введеного в експлуатацію будинку. Позивач неодноразово в усній та письмовій формі звертався до ТОВ «Аверс-Сіті» із вимогою щодо передачі йому документів на квартиру та виконання умов договору, однак відповіді не отримав, а тому вважає свої права порушеними. У зв'язку із наведеним просив суд визнати за ним право власності на об'єкт нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ТОВ «Аверс-Сіті» передати йому технічну документацію (технічний паспорт) на вказану квартиру.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду в частині відмови у визнанні права власності на квартиру, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати в оспорюваній частині і ухвалити нове, яким задовольнити позов. Скаргу обґрунтував тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, є підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, зазначає, що суд належним чином не врахував факт невиконання товариством своїх обов'язків за договором, що у свою чергу потягло порушення його прав на нерухоме майно. Посилається, що він належним чином виконав обов'язки за договором і претензій з боку відповідача до нього бути не може. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач не надав доказів виникнення у нього саме права власності (а не майнових прав) на спірну квартиру і реєстрації за ним права власності на спірне майно. При цьому суд виходив з того, що позов про визнання права власності згідно ст.392 ЦК України, якою позивач обґрунтовує порушення свого права, може подати лише власник майна, а не особа, яка володіє майновими правами на спірне майно. Крім того, суд послався на ненадання позивачем доказів порушення його прав з боку відповідача.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Судом встановлено, що 08 лютого 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-Сіті» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №51/1_ИП. У п. 1.4 зазначеного договору визначено, що майнові права - це всі права на об'єкт нерухомості (АДРЕСА_1), що полягають у праві покупця набути право власності на об'єкт нерухомості після введення в експлуатацію та оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Згідно п.п.3.1-3.4 вказаного договору купівлі-продажу майнові права на об'єкт нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту, який підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, введення відповідної частини будинку в експлуатацію та здійснення розрахунків. Продавець зобов'язаний на вимогу покупця надати останньому протягом 3-х банківських днів вичерпний пакет документів для оформлення права власності.

Згідно довідки ТОВ «Аверс-сіті» від 09 лютого 2011 року товариство повідомило про відсутність заборгованості ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу майнових прав від 08 лютого 2011 року № 51/1_ИП.

16 вересня 2011 року будинок № 26 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське введено в експлуатацію, що стверджується сертифікатом інспекції ДАБК у Київській області. Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 22 вересня 2011 року доручено КП КОР «Ірпінське БТІ» оформити та видати ТОВ «Аверс-Сіті» свідоцтва про право власності на квартири прийнятого в експлуатацію будинку, в тому числі на спірну квартиру.

Реалізація набутих ОСОБА_2 майнових прав передбачена п.3.3 договору купівлі-продажу майнових прав № 51/1_ИП від 08 лютого 2011 року шляхом оформлення права власності на об'єкт нерухомості, чого позивач зробити не може, бо відповідач проти цього заперечує, не вчиняючи передбачених договором дій та не передаючи позивачу відповідних документів.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Зважаючи на наведене, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом даної норми новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

З урахуванням наведеного захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема, на підставі статті 392 ЦК України.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року за результатами розгляду справи № 6-129 цс 14, предметом якої був спір про визнання права власності на житло за позовом особи до ТОВ «Аверс-сіті». При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема, на підставі статті 392 ЦК України. При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права.

При вирішенні даного спору судом залишено поза увагою, що позивач не може реалізувати належні йому майнові права шляхом отримання у власність спірної квартири, оскільки право власності на цю квартиру після прийняття будинку до експлуатації вже оформлене на забудовника - відповідача ТОВ «Аверс-сіті» на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 270 від 22 вересня 2011 року «Про оформлення та видачу ТОВ «Аверс-Сіті» свідоцтв на право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26».

Крім того, відмовляючи у позові, суд не врахував, що ТОВ «Аверс-сіті» заперечує проти визнання права власності на квартиру за позивачем, що у свою чергу свідчить про необхідність захисту його прав.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що з викладених вище підстав позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення (в межах вимог позовної заяви та меж апеляційної скарги), а саме - в частині визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, з огляду на те, що відповідач не визнає його право на житло. Вимоги в частині зобов'язання ТОВ «Аверс-Сіті» передати позивачу технічну документацію (технічний паспорт) на спірну квартиру задоволенню не підлягають, з огляду на те, що обов'язок передати технічний паспорт на квартиру відсутній і згідно п.3.3 договору купівлі-продажу майнових прав № 51/1_ИП від 08 лютого 2011 року оформлення права власності на об'єкт нерухомості здійснюється покупцем самостійно за власний рахунок. Також колегія суддів виходить з того, що визнання права власності на квартиру за позивачем надає йому право самостійно звернутися до БТІ для отримання технічного паспорта на своє ім'я.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що невірне застосування судом першої інстанції положень закону призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання права власності та стягнення судових витратз ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2014 року в частині визнання права власностіта стягнення судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення. Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 5 268 грн. В решті заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді