Провадження № 2/263/128/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2015 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

при секретарі Чертовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Страхової компанії «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ СК «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.04.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. 06.02.2014 року приблизно о 07 годині 55 хвилин позивач, керуючи автомобілем ВАЗ-211140, державний номер НОМЕР_1, потрапив у ДТП, у результаті чого транспортний засіб отримав значні механічні ушкодження. Після ДТП позивач відразу надав повний пакет документів до страхової компанії в якій було застраховано транспортний засіб. 04.04.2014 року з відповідачем було узгоджено суму страхового відшкодування у розмірі 30117,90 гривень, що дорівнює сумі відновлювального ремонту автомобіля. Розмір франшизи складає 1%, що дорівнює 600 гривень. Таким чином, відповідач повинен був сплатити позивачеві суму у розмірі 30117,90 гривень. Проте 08.10.2014 року відповідачем було перераховано суму у розмірі 22764,72 гривень, тобто взяті на себе зобов'язання відповідач у повному обсязі не виконав. Просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 7353,18 гривень, а також 2971,36 гривень пені за період з 28.04.2014 року по 08.10.2014 року, суму інфляційних втрат за період з 28.04.2014 року по 30.09.2014 року у розмірі 2779,88 гривень, та 3% річних у розмірі 403,50 гривень за період з 28.04.2014 року по 08.10.2014 року. Також позивач зазначив, що йому спричинена моральна шкода в результаті неправомірних дій відповідача. У зв'язку зі зміною нормального життєвого укладу йому завдано моральні та душевні страждання, станом на 23.10.2014 року він ще не мав можливості користуватися своїм транспортним засобом у зв'язку з його ремонтом. Моральну шкоду оцінює в 10000 гривень, та просить стягнути з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. Позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача - ПАТ СК «Країна» - у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову, в яких просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що згідно з п. 17.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту № 11-45/229/1/2.1.5.1 (далі за текстом - Договір) впродовж 15 робочих днів з моменту одержання всіх документів, необхідних для підтвердження факту настання страхового випадку, встановлення причини,

обставин та наслідків страхового випадку та визначення розміру збитків Страховик: приймає обґрунтоване рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, що оформлюється страховим актом. Отже ПАТ СК «Країна» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та оформлено страховий акт, який було затверджено 07.10.2014 року. Відповідно до п. 18.11.4 Договору страховик має право зменшити страхове відшкодування на розмір, що передбачений Правилами. Згідно із п. 13.15 Правил в разі, якщо в процесі розрахунку розміру збитків по застрахованому ТЗ, в суму останнього був включений і ПДВ, то в цьому разі виплата здійснюється в такому порядку, за умов, що це передбачено в договору страхування:

- перша частина в розмірі 80% виплачується страхувальнику відразу, після виконання ним всіх інших положень договору страхування;

- друга частина в розмірі 20% страхового відшкодування виплачується Страхувальнику або Вигодонабувачу після надання оригіналів платіжних (фіскальних) документів, що підтверджують фактичну оплату ремонту застрахованого ТЗ на СТО, яка є платником ПДВ.

Також в запереченнях зазначено, що згідно п. 17.8 Договору при виплаті страхового відшкодування, якщо розмір завданого збитку застрахованому транспортному засобу рівний або більше 25% встановленої Страхувальником суми, - безумовна франшиза за ризиками «ДТП», «ПДТО», «ІВП» при вині водія, що зазначена в п. 7 ч. 1 цього Договору збільшується на розмір страхового платежу, що встановлений на момент укладання цього Договору.

Щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційного збільшення відповідач зазначає, що 09.10.2014 року ПАТ СК «Країна» було здійснено оплату пені позивачеві за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 348,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням та відомістю для виплати коштів страхових відшкодувань. Пунктом 14.5.5 Договору передбачено лише один вид штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а саме пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а тому нарахування позивачем інших штрафних санкцій є незаконним. Щодо стягнення моральної шкоди у запереченнях зазначено, що позивач у позовній заяві ніяким чином не підтверджує та не аргументує розмір моральної шкоди. Крім того, відповідно до п.п. 18.3.1 п. 18.3 Договору, Страховиком моральна шкода не відшкодовується. Разом з тим відповідач зазначив, що відносини між ним та позивачем не належать до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки страховик не є ані виробником товарів, ані продавцем товарів, ані виконавцем робіт, а відносини з надання послуг є страховими (фінансовими) та такими, що не пов'язані з отриманням чи наданням кредиту, що не відноситься до законодавства про захист прав споживачів. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 11-45/229/2.1.5.1., предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу «ВАЗ-211140», державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

06.02.2014 року приблизно о 07 годині 55 хвилин ОСОБА_1, рухаючись по пр. Карпова в м. Маріуполі в районі електроопори ЛЕП № 54, керуючи автомобілем «ВАЗ-211140», державний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного напрямку та скоїв зіткнення з вантажним сідловим тягачем «RENAULT Premiuim», державний номерний знак НОМЕР_2, з напівпричепом «TREILOR», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 лютого 2014 року, що набрала законної сили 03.03.2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 гривень.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За вимогами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

04 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою на виплату страхового відшкодування у розмірі 30117,90 гривень, оскільки згідно ремонтної калькуляції № 31727 від 02.04.2014 року розмір відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ складає 30717,90 гривень. Сума ремонту без урахування ПДВ (20%) складає 25598,25 гривень.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Оскільки позивачем не було надано підтверджень, що автомобіль був фактично відремонтований та проведена оплата такого ремонту, відповідач правомірно зменшив суму виплати на суму ПДВ (20%).

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За договором добровільного страхування наземного транспорту № 11-45/229/2.1.5.1., що міститься в матеріалах справи, франшиза становить 600 гривень.

Також, суд зазначає, що згідно п. 17.8. Договору при виплаті страхового відшкодування, якщо розмір завданого збитку застрахованому транспортному засобу рівний або більше 25% встановленої Страхувальником суми, - безумовна франшиза за ризиками «ДТП», «ПДТО», «ІВП» при вині водія, що зазначена в п. 7 ч. 1 цього Договору, збільшується на розмір страхового платежу, що встановлений на момент укладання цього Договору.

Таким чином відповідачем правильно визначене страхове відшкодування, яке складає - 22764 гривень 72 копійки (30717,90 грн. - 5691,18 грн. (ПДВ 20%) - (600,00 грн. + 1662,00 грн.) = 22764,72 грн.).

Страхове відшкодування в розмірі 22764,72 гривень було перераховано ПАТ «СК «Країна» на рахунок позивача після прийняття рішення про виплату та оформлення Страхового акту від 07.10.2014 року № 11-45/31727/2.1.5.1, що підтверджується платіжним дорученням від 07.10.2014 року № 1368.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суму страхового відшкодування було узгоджено з ПАТ «СК «Країна» 04.04.2014 року, що підтверджується відповідною заявою на виплату страхового відшкодування від 04.04.2014 року № 6122. З цієї дати 90 днів минуло 03.07 2014 року. В період цього часу відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, а тому порушив грошове зобов'язання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

У п.п. 14.5.5 пункту 14.5 Договору передбачено, що за несвоєчасну виплату страхового відшкодування Страховик сплачує страхувальнику на його вимогу пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення нарахованої пені за прострочення сплати страхового відшкодування ґрунтуються на вимогах закону. Проте суд вважає, що порушення зобов'язання настало не з 28.04.2014 року, як у позові зазначає позивач, а з 04.07.2014 року - після спливу 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, як передбачено Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже відносно до умов Договору ця норма закону є імперативною.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який нарахована пеня, а саме з 04.07.2014 року по 07.10.2014 року, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. При цьому суд враховує, що у період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року розмір облікової ставки НБУ становив 9,5%, а з 17.07.2014 року по 07.10.2014 року - 12,5%. Необхідно застосувати наступний розрахунок: 22764,72 грн. х 9,5% (облікова ставка НБУ за період з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року) х 2 х 12 (днів прострочення) / 365 = 142,20 грн.; 22764,72 грн. х 12,5% (облікова ставка НБУ за період з 17.07.2014 року по 07.10.2014 року) х 2 х 82 (дні прострочення) / 365 = 1278,57 грн. Всього сума пені складає 1420,77 гривень.

Оскільки відповідачем ПАТ «СК «Країна» на рахунок позивача ОСОБА_1 здійснено виплату частини пені у розмірі 348,21 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 09.10.2014 року № 1380, то з відповідача на користь позивача належить стягнути суму пені за порушення грошового зобов'язання у розмірі 1072,56 гривень (1420,77 грн. - 348,21 грн. = 1072,56 грн.).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив застосувати індекс інфляції за час прострочення виплати суми страхового відшкодування. Суд, виходячи з власного розрахунку, зазначає, що сума інфляційних втрат за час прострочення з 04.07.2014 року по 07.10.2014р. складає 942,03 гривень (22764,72 х 100,4% (індекс споживчих цін за липень 2014 року) х 100,8% (індекс споживчих цін за серпень 2014 року) х 102,9% (індекс споживчих цін за вересень 2014 року) = 942,03 грн.).

Також суд за власним розрахунком розраховує три відсотки річних від простроченої суми наступним чином: 22764,72 грн. х 3% х 95 днів / 365 днів = 177,75 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що до стягнення підлягають: сума пені в розмірі 1072,56 гривень, інфляційні втрати - 942,03 гривень, а також три проценти річних - 177,75 гривень, а всього 2192,34 гривень.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що між сторонами виникли правовідносини які є зобов'язальними, згідно з Законом України «Про страхування». У разі порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, якщо це встановлено договором або законом, згідно з нормами ст. 611 ЦК України. Відповідно до п.п. 18.3.1 п. 18.3 Договору Страховиком моральна шкода не відшкодовується. Статті 625 та 992 ЦК України не передбачають такого виду відповідальності страховика як відшкодування моральної шкоди. Аналіз норм Законів України «Про страхування» та «Про захист прав споживачів» свідчить про те, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи викладене, в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (, адреса: м. Київ, вул. Електриків, буд. 29-А) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, суму пені - 1072,56 гривень, інфляційні втрати - 942,03 гривень, три проценти річних - 177,75 гривень, що разом складає 2192 (дві тисячі сто дев'яносто дві) гривні 34 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Кулик