Справа № 199/2629/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

«02» вересня 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника позивача - ОСОБА_2,

за участі відповідача - ОСОБА_3,

за участі представників третьої особи - Дацика В.Д. та Батушана О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя особа Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є матір'ю ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, утім, з дня народження дитини вона не виконувала обов'язки матері: не піклувалася про дитину, не приймала участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, оскільки зловживала алкогольними напоями, через що проходила лікування, мешкала у місцевих притонах та вела аморальний спосіб життя. Відомості про батька дитини відсутні, та дитиною опікується бабуся - мати відповідача, яка створила умови для проживання та розвитку дитини разом із бабусею.

На переконання позивача, відповідач сума усунулася від виховання та матеріального утримання доньки, чим порушуються права дитини, злісно ухиляється від виховання дитини, через що у позові й заявлено вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки та призначення опікуном малолітньої дитини її бабусю - ОСОБА_1.

У судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідно до пояснень позивача відповідач є її донькою, яка веде аморальний спосіб життя, п'є, позивач неодноразово лікувала доньку (відповідача) від алкоголізму, утім, результатів лікування не має; відповідач зовсім не займається дитиною.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, наполягала на тому, що вона стане на шлях виправлення та виконуватиме батьківські обов'язки, через що просила суд не позбавляти її батьківських прав.

Відповідно до пояснень відповідача у неї з матір'ю (позивачем) давно склалися ворожі стосунки, та позивач фактично відібрала в неї дитину, використовуючи важкі часи у житті відповідача. Після народження дитини відповідач проходила неодноразово лікування від алкоголізму, тривалий час лікувалася, з боку матері лунали та лунають погрози лікарнями, з часу постановки на облік у лікаря невропатолога відповідач втратила можливість працювати за фахом (медичний працівник), утім, на даний час в неї налагоджується життя, вона підтримує фактичні шлюбні стосунки із чоловіком, який працює та отримує заробітну плату (3 000,00 - 4 000,00 грн.), до неї та до її бажання повернути дитину добре ставиться також мати цього чоловіка, та сама відповідач на даний час намагається працевлаштуватися.

Разом з тим, відповідач повідомила, що за час її проживання разом із матір'ю (позивачем) мало місце застосування відносно неї фізичного насильства, у родині завжди були сварки, що негативно вплинуло на події у її житті (тобто житті відповідача), та відповідач просила не враховувати надану нею раніше та нотаріально посвідчену згоду на позбавлення її батьківських прав, яка була долучена до справи позивачем, та виявила готовність змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки.

Представник третьої особи просив суд не позбавляти відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, з приводу вимоги про призначення опікуном повідомив, що призначення опікуном можливо відносно дитини, яка має відповідний статус, утім, цього статусу на даний час малолітня дитина не має.

Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач є матір'ю малолітньої дитини, яка проживає разом із бабусею (позивачем), яка фактично виконує батьківські обов'язки щодо цієї дитини.

Відомості про батька внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Судом встановлено, що дитина відвідує КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №16» Дніпропетровської міської ради, групу раннього віку №2 з вересня 2013 р., дитиною опікується бабуся (а. с. 11).

Судом встановлено, що сторони в даній справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, у помешканні зроблений новий ремонт, встановлені нові меблі, є побутова техніка, централізоване водопостачання, газове опалення.

Для виховання дитини створені такі умови: дитина має окрему кімнату, своє ліжко, куточок для гри та заняття спортом, стіл для занять.

Позивач мешкає в даній квартирі разом з дитиною та чоловіком (шлюб зареєстрований 07.06.2013 р.); відповідач мешкає окремо від матері в орендованому житлі.

Згідно принципу 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як встановлено судом, відповідач ухилялася від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зазначених вище.

Судом на підставі наданих суду доказів встановлений факт неодноразового перебування відповідача на лікуванні (а.с. 10) у КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради (з 22.03.2012 р. по 04.04.2012 р., з 12.06.2012 р. по 24.06.2012 р., 27.06.2012 р .по 13.06.2012 р., з 16.10.2012 р. по 19.11.2012 р., з 20.11.2012 р. по 22.11.2012 р., з 29.11.2012 р. по 10.12.2012 р., з 12.04.2013 р. по 22.04.2013 р., з 23.04.2013 р. по 26.05.2013 р.).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 02.09.2014 р. №4/4 -1842 визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Конвенція ООН про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9).

В той же час, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та судом на підставі пояснень відповідача встановлено, що відповідач змінює спосіб життя, виявила бажання повернути дитину у свою сім'ю, безпосередньо її виховувати, дбати про дитину тощо, тому з урахуванням конкретних обставин даної справи, для суд наявні підстави для ухвалення рішення про відмову в задоволенні вимоги позову про позбавлення батьківських прав, з попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Оскільки задоволення вимоги позову про призначення опікуном є похідним від задоволення вимоги позову про позбавлення батьківських прав, то підстави для задоволення вимоги про призначення опікуном відсутні.

Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя особа Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада про позбавлення батьківських прав та призначення опікуном відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї