У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого Василевича В.С.

суддів: Малько О.С., Ковалевича С.П.

при секретарі Демчук Ю.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника

ОСОБА_4, представника Державного територіально-

галузевого об»єднання «Львівська залізниця» Зозуль О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» на рішення Здолбунівського районного суду від 1 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу «Локомотивне депо Здолбунів» ДТГО «Львівська залізниця» про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду від 1 липня 2015 року позов у даній справі задоволено.

Скасовано наказ (розпорядження) від 22 квітня 2015 року про звільнення позивача з посади машиніста електровоза на підставі п.7-1 ст.36 КЗпП України та поновлено його на вказаній посаді.

В апеляційній скарзі державне територіально-галузеве об»єднання «Львівська залізниця» доводить про незаконність та необґрунтованість рішення через невідповідність висновків суду матеріалам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що постановляючи рішення, суд помилково виходив з того,що посада, яку обіймав відповідач на момент звільнення, не відноситься до суб»єкта корупційних правопорушень, що його неправомірно звільнено в період тимчасової непрацездатності.

Судом неправильно витлумачено п.7-1 ст.36 КЗпП України.

Абз.2 ч.2 ст.22 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що інші особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов»язані з порушенням обмежень, передбачених цим законом, підлягають звільненню з роботи (служби) у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Отже, при наявності судового рішення, незалежно від того, на якій посаді перебуває особа на момент її звільнення за корупційне правопорушення, трудовий договір може бути припинений за п.7-1 ст.36 КЗпП України.

Зазначених вимог матеріальних законів суд не врахував, тому відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, привівши наведені у ній доводи.

Позивач та його представник апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач з 15 грудня 2014 року по 19 січня 2015 року та з 26 січня 2015 року по 15 лютого 2015 року тимчасово виконував обов»язки заступника начальника з експлуатації відокремленого підрозділу «Здолбунівське локомотивне депо».

Основною посадою позивача, на яку він прийнятий на роботу, є машиніст електровоза.

В період тимчасового виконання обов»язків заступника начальника депо ним було вчинено корупційне правопорушення, за що постановою Здолбунівського районного суду від 31 березня 2015 року його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Наявність такої постанови стала підставою для звільнення 22 квітня 2015 року позивача з роботи на підставі пункту 7-1 ст.36 КЗпП України.

З наявного у справі ксерокопії листка непрацездатності вбачається, що позивач у цей день хворів (а.с.-25). Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Окрім того, позивач в розумінні ч.2 ст.22 Закону України «Про запобігання та протидії корупції» не являється суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд підставно задовольнив позов.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення норм матеріального права не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки за змістом положень вищезазначеного Закону, його спрямованості в контексті п.7-1 ст.36 КЗпП України позивач, як машиніст електровоза не являється суб»єктом корупційного правопорушення.

Враховуючи, що рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об»єднання «Львівська залізниця» відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Малько О.С.

Ковалевич С.П.