РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10016/14-ц

пр. № 2/759/254/15

24 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Павлишиній А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод і встановлення часу спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з основним позовом до ОСОБА_2 та просила суд постановити рішення. яким позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав, щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просив суд постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 і встановити такі способи участі ОСОБА_2 у вихованні і спілкуванні з донькою з 10.00 год. до 20.00 год. в суботу та з 10.00 год. до 17.00 год. в неділю кожні другі вихідні дні, 10 днів під час шкільних літніх канікул і 10 днів під час шкільних зимових канікул.

Позовні вимоги основного позову, позивач обґрунтовує тим, що 10.09.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб розірвано. Від шлюбу у них народилась спільна донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 19.05.2008 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Внаслідок злісного ухилення відповідачем по справі від сплати аліментів виникла заборгованість розмірі 19 625,33 грн. Дитина проживає разом з ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Місце проживання батька їй не відоме. Після розірвання шлюбу відповідач перестав приділяти увагу доньці та повністю самоусунувся від участі у її вихованні та утриманні. ОСОБА_2 не піклується про фізичний стан та духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, нехтує своїми зобов'язаннями.

В той же час позивач має власне житло, роботу, допомогу від чоловіка та батьків, що дозволяє їй утримувати свою доньку та створити для неї всі умови для її повноцінного розвитку, як особистості.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що дійсно у нього з ОСОБА_1 є спільна донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка донька проживає разом з ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу відповідач орендував житло в м. Києві та мав офіційне працевлаштування, а після втарти роботи протягом 2012-2014 років ОСОБА_2 проживав в м. Луганську та в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Після чергового одруження ОСОБА_1 стала перешкоджати спілкуванню його з донькою, а саме зустрічі з батьком не допускає, телефонні розмови з батьком перериваються, змінюється номер телефону. Неодноразові намагання відповідача досягти домовленості щодо участі у вихованні та спілкуванні з донькою не дали позитивного результату. На даний час позивач чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою відмовляється від досягнення будь-яких домовленостей. ОСОБА_2 звертася до служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з донькою намагаючись вирішити спір в позасудовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги основного позову та просили його задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві вказували суду на те, що дитина не бажає спілкуватись з батьком, а вона жодним чином не чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, щодо вимог зустрічного позову просили в їх задоволенні відмовити вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги зустрічного позову та просили їх задовольнити, вказуючи на те, що дуже болісно переживає те, що дружина не дає йому спілкуватись з дитиною, а як він так і дитина прагнуть до спілкування, він сплачує аліменти на утримання дитини, в задоволенні вимог основного позову просили відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала останній висновок наданий суду.

Представник прокуратури Святошинського району м. Києва в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, думку третьої особи, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які підтвердили обставини викладені ОСОБА_1, пояснення свідка ОСОБА_7, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що у задоволенні основного та зустрічного позовів слід відмовити з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась спільна донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 5 - свідоцтво про народження).

Донька ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір'ю в АДРЕСА_1 (а.с. 28 - довідка Ф3).

Відповідно до довідки спеціалізованої школи № 197 ім. Дмитра Луценка класовод ОСОБА_4 підтверджує, що батько ОСОБА_3 жодного разу не з'являвся в школі, не приймав участь у навчальному процесі, не цікавився начальними успіхами дитини, не відвідував батьківські збори (а.с. 11 -довідка).

Згідно до матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 неодноразово звертався до колишньої дружини ОСОБА_1 та Служби в справах дітей з приводу того, що позивач чинить йому перешкоди в зустрічах та спілкуванні з дитиною.

Відповідно до наданої суду представником відповідача ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2014 року зобов'язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, що дає змогу зробити висновок, що останній дійсно сплачує аліменти на утримання дитини (ас. 213-217).

Згідно висновку від 05.09.2014 року Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, комісією прийнято рішення, в інтересах дитини, що ОСОБА_2 позбавляти батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 недоцільно (а.с. 61-62 - висновок).

Також в матеріалах справи міститься висновок від 24.11.2014 року Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3, комісією прийнято рішення, в інтересах дитини, що ОСОБА_2 може бути позбавлено батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 90-91).

Як видно з висновку психологічного обстеження дитини від 08.09.2014 року зустрічі та спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 недоцільні, оскільки це призводить до дестабілізації психоемоційного стану дитини та несе шкоду життю та здоров'ю ОСОБА_3 (а.с. 70-71).

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Дані пункти зазначеної статті містять вичерпний перелік підстав, за яких суд може постановити рішення про позбавлення батьківських прав.

Згідно ч.ч.1-3, ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України у випадку якщо той з батьків, з яким проживає дитина , чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні другий із батьків має право на звернення до суду про усунення цих перешкод.

З досліджених судом матеріалів справи не вбачається, що відповідач протягом тривалого часу, не спілкувався з дитиною з причин створення йому перешкод у спілкуванні з донькою, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 заміжня та проживає разом з ОСОБА_8 і донькою ОСОБА_3, тому відсутність спілкування виникає за об'єктивних обставин.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, між матір'ю та батьком дитини склались вкрай неприязні стосунки. Доказами наданими відповідачем стверджується факт намагання спілкуватись з донькою, лише після звернення позивача до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 Також, як вбачається з матеріалів справи позивач досить рідко спілкується з донькою та його спілкування не супроводжується будь-яким протиправними діями з боку позивача. Таким чином, суд вважає надані відповідачем докази недостатніми для задоволення зустрічного позову.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані суду позивачем докази суд не оцінює, як неналежне виконання своїх батьківських обов'язків ОСОБА_2 та ухиленням ним від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З огляду на зазначені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 150,157, 159, 164, 180 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав на дитину - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод і встановлення часу спілкування з дитиною - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: