Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/640/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.08.2007р. сторони уклали кредитний договір №CSRKAU00100031, за умовами якого банк зобов»язався надати відповідачеві кредит у розмірі 39148,96грн. на термін до 30.08.2014р., а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки і в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно із договором, у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

У зв»язку з порушеннями зобов»язань за кредитним договором, відповідач, станом на 24.10.2014р. має заборгованість в розмірі 273486грн. 48коп., з яких: борг по кредиту 33962грн. 69коп.; борг за відсотками за користування кредитом 82760грн. 71коп.; борг по комісії 3288грн. 60коп.; пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 153474грн. 48коп.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість, а також судовий збір.

Відповідно до ухвали суду від 22.09.2015р. на підставі ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України залишено без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору припиненим.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вважає, що позивачем не порушені строки позовної давності.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, хоча зазначила, що визнає частково заборгованість по тілу кредиту, частково по процентах, не заперечує проти боргу по комісії в розмірі 3288,60грн. Що стосується нарахованої пені, то розмір пені взагалі не визнає і подала заяву про застосування строків позовної давності. Не погоджується з тим, що банк в односторонньому порядку, без її згоди збільшив процентну ставку по процентах за користування кредитними коштами. Вважає, що позивачем незаконно збільшено тіло кредиту, хоча грошові кошти нею отримувались лише на придбання автомобіля. Крім того, зазначила, що за судовим рішенням вже нарахована заборгованість, а тому підстав для нарахування нового розміру боргу, немає.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що 31.08.2007р. сторони уклали кредитний договір №CSRKAU00100031. Банк зобов»язується надати кредит шляхом та у межах сум, зазначених у п.7.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7 цього договору.

Відповідно до п.7.1 договору, банк зобов»язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 31.08.2007р. по 30.08.2014р. у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 57268,39грн. на наступні цілі: 38348,00грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також у розмірі 34грн. сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, шляхом перерахування відповідно до п.1.2 страхових платежів за договором страхування ТЗ від 31.08.2007р., договором особистого страхування від 31.08.2007р. на строк до 30.08.2008р. у сумі 383,48грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 383,48грн. та у розмірі 18119,43грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору із сплатою за користування кредитом відсотками у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Періодом сплати вважається період з 24 по 28 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця починаючи через місяць в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 793,55грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди.

За п.7.3 договору, забезпеченням виконання позичальником зобов»язань за даним договором виступає автомобіль ОСОБА_3.

Крім того, згідно з цим договором, позичальник звертається до банку із проханням про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п.2.2.7 цього договору і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно з договорами страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобов»язується провадити у випадку непред»явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, позичальник зобов»язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п.7.1 цього договору; сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п.п.2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1, 7.4 цього договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом сплатити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Також зобов»язується сплатити банку винагороду згідно з п.п. 3.7, 6.2, 7.1 цього договору.

Крім того, договором передбачено, що позичальник надає банку належним чином оформлені згідно з 7.3 цього договору договори застави тощо, договір страхування заставного майна, договір страхування наземного ТЗ і договір особистого страхування позичальника (на вимогу банку). Під оформленням договору застави сторони розуміють, зокрема, - письмове узгодження з банком договорів страхування, в т.ч. вибір страхувальника , переліку страхових випадків, які підлягають страхуванню; пред»явлення банку підписаних страхувальником договорів страхування та документів, що підтверджують сплату страхових платежів.

У випадку неподання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів за узгодженими з банком договорами страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п.2.1.3 цього договору.

Позичальник зобов»язується погасити суму кредиту, направлену на сплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його використання не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін вона вважається простроченою і позичальник зобов»язаний оплатити відсотки за її використання відповідно до п.п.3.2, 3.8 цього договору.

Також, п.2.3.1 договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у разі зміни кон»юк тури ринку грошових реєстрів в Україні, а саме: зміну курсу доларів США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення цього договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у резервний фонд, або зміни середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті. При цьому, банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом 7 календарних днів з дати, коли змінена відсоткова ставка набирає чинності.

Статтею 3 кредитного договору передбачено порядок розрахунків за договором.

Зокрема, за п.3.7 договору, визначено, що позичальник сплачує банку винагороду у розміри і терміни, що визначені в п.7.1 цього договору.

Відповідно до п.4.1 договору, у разі порушення позичальником будь-якого з зобов»язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1грн. за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Під час розгляду справи встановлено, що за рішенням Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 27.09.2011р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.12.2012р., зокрема, - в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, яка станом на 29.04.2009р. становить 43002,12грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль ОСОБА_3, д/н СА 2813АМ, належний на праві власності ОСОБА_1

Згодом, вказаний транспортний засіб був вилучений у ОСОБА_1 і реалізований за 27000грн. 00коп., з яких 27.05.2013р. частково погашено заборгованість: 13500,00грн. - тіло кредиту, 2196грн. штраф, 593,60грн. комісія, 10710,40 пеня.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Загальними засадами цивільного законодавства є, в т.ч. свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).

Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638ЦК).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Оскільки під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 повністю визнала розмір заборгованості по комісії 3288грн. 60коп. (п.7.1 кредитного договору, тобто по 54грн. 81коп. щомісяця), то суд вважає за необхідне стягнути зазначені грошові кошти з останньої на користь позивача, що відповідає вимогам ч.4 ст. 174 ЦПК України.

Під час розгляду справи встановлено, що фактично не відбулося збільшення кредитного ліміту і, відповідно доводи відповідача з цього приводу не знайшли свого підтвердження, враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості. Беззаперечною є обставина, яка не оспорюється сторонами, про те, що відповідач отримала грошові кошти в розмірі 38348,00грн. на придбання автомобіля ОСОБА_3. Крім того, ОСОБА_1 не заперечувала проти надання їй банком грошових коштів в розмірі 34грн. 00коп. на реєстрацію предмета застави та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 383грн. 48коп., що загалом становить 38765грн. 48коп. Надання банком таких кредитних коштів, як зазначалось вище, визначено п.7.1 договору і відображено у розрахунку заборгованості.

Судом встановлено, що окрім фактично отриманих відповідачем грошових коштів у загальній сумі 38765грн. 48коп., - в тіло кредиту, відповідно до п.7.1 договору, позивачем враховано страхові платежі 18119грн. 43коп. і 383грн. 48коп.

Між тим, відповідно до рішення Придніпровського райсуду м. Черкаси від 21.09.2010р., яке набрало законної сили за ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2010р., - встановлено, що на виконання умов п.2.1 кредитного договору від 31.08.2007р. договори страхування наземного транспортного засобу (заставного автомобіля), належного ОСОБА_1, укладені не були. Крім того, у розумінні положень ст.ст. 10, 57-61 ЦПК України, позивачем не доведено факту укладання таких договорів, здійснення відповідних страхових платежів, а тому підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитних коштів у розмірі 18119грн. 43коп. і 383грн. 48коп., - немає.

Таким чином, загальний розмір боргу по тілу кредиту становить 20262грн. 57коп. (38765,48-18119,43-383,48=20262,57), який і слід стягнути з ОСОБА_1 на погашення заборгованості перед банком. При цьому, визначаючи такий розмір боргу, судом враховано обставину, що 27.05.2013р. грошові кошти в сумі 13500грн. 00коп. були внесені на погашення виниклої за кредитним договором заборгованості по тілу кредиту.

На думку суду, безпідставними є твердження відповідача про визнання ним заборгованості, яка визначена станом на 29.04.2009р. відповідно до рішення Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 27.09.2011р. Крім того, за вказаним судовим рішенням було звернуто стягнення на заставне майно автомобіль ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30.08.2007р., яка після продажу транспортного засобу повністю не була погашена.

В судовому засіданні судом з»ясовувались обставини щодо дотримання сторонами кредитного договору, зокрема, - банком вимог п.2.3.1 договору. При цьому, жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування позовних вимог в частині нарахування боргу за відсотками за користування кредитними коштами, збільшення відсоткової ставки протягом часу з 01.11.2008р. по 30.08.2014р., - позивачем не надано. Таким чином, суд вважає, що відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише за процентною ставкою визначеною у договорі у п.7.1, виходячи із 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а тому 20262,57 х 14,04% річних = 2844грн. 87коп. Саме такий розмір боргу за відсотками за користування кредитом слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог щодо нарахування та стягнення з відповідача пені за порушення умов кредитного договору, що передбачено п.4.1, то за матеріалами справи позивачем нарахована пеня в розмірі 153474грн. 48коп. за період з 30.11.2007р. по 29.11.2013р., виходячи із 0,15% від суми простроченого платежу.

За положеннями чинного цивільного законодавства, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.ч. 1,3 ЦК України).

За викладених обставин, суд вважає, що той розмір пені, який визначено позивачем, - є таким, що не відповідає положенням закону, в т.ч. засадам цивільного законодавства, визначеним ст. 3 ЦК України.

Так, враховуючи розмір заборгованості, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10000 грн. 00 коп., що є справедливим, оскільки розмір пені 153474грн. 48коп., - є явно завищеним.

Отже, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №CSRKAU00100031 від 31.08.2007р.: борг по тілу кредиту 20262грн. 57коп., борг за відсотками за користування кредитом - 2844грн. 87коп., борг по комісії 3288грн. 60коп., борг по пені 10000грн. 00коп.; в іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 364,00грн. (платіжне доручення про сплату судового збору від 14.01.2015р.).

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 15, 16, 3, 6, 627, 626, 628, 631, 638, 1054, 611, 610, 625, 526, 551, 546, 550, 549 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 174, 88, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором №CSRKAU00100031 від 31.08.2007р.: борг по тілу кредиту 20262грн. 57коп., борг за відсотками за користування кредитом - 2844грн. 87коп., борг по комісії 3288грн. 60коп., борг по пені 10000грн. 00коп., а також судовий збір в розмірі 364грн. 00коп., а всього - 36760грн. 04коп.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4