Справа № 755/9233/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Стрижеуса В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, державний нотаріус восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю., про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, -

у с т а н о в и в :

30.04.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є двоюрідною онукою та єдиним спадкоємцем за законом майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина. На момент смерті спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю належала частина земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що на його звернення нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо частини земельної ділянки, оскільки Державний акт не вміщує інформації щодо визначення частки померлої у якому зазначено, що земельна ділянка належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної приватної власності, але розміри часток співвласників не визначені. Посилаючись на положення ст.ст. 370, 392 ЦК України позивачка просить визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки розташованої у АДРЕСА_1.

До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.

Треті особи в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Судом встановлено, що позивач є двоюрідною онукою ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом п'ятої черги майна, яке належало померлій ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.03.2014 року, був встановлений факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є рідною тіткою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2014 року ОСОБА_7 був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5.

При цьому, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.08.2014 року вказане рішення суду першої інстанції було скасоване та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

28.02.2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, 28.02.2015 року держаний нотаріус своїм листом №255/02-14 повідомив позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 0,1000 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 посилаючись на те, що згідно Державного акту на землю земельна ділянка передана у спільну приватну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, при цьому частка останньої не визначена, тому питання визначення належності померлій вищевказаної земельної ділянки чи визнання права власності на дану земельну ділянку повинно вирішуватись в судовому порядку.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наявної в матеріалах справи копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданому 28.05.2001 року на підставі рішення Київської міської ради №238/339 від 13.05.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66-2-03794, земельна ділянка загальною площею 0,1000 га., з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Частки співвласників не визначені.

Відповідно до ст.ст. 355, 368 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За змістом ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Отже, враховуючи, що згідно державного акту на землю земельна ділянка належить на праві спільної приватної власності чотирьом особам, кожному з них має належати 1/4 ідеальна частина ділянки, оскільки домовленістю між співвласниками чи законом іншого не встановлено.

За таких обставин, померлій ОСОБА_5 належала ? частина земельної ділянки, зальною площею 0,1000 га., за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №226 щодо майна померлої ОСОБА_5, окрім позивачки, свої права на спадкове майно заявляв ОСОБА_7, однак йому було відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Будь-які інші особи не звертались до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Оскільки за життя померла ОСОБА_6 не встигла реалізувати своє право на визначення частки у спільному майні у зв'язку зі смертю, що є для будь-якої людини подією непередбачуваною, суд вважає, що майно у вигляді ? частини земельної ділянки належало їй на праві власності, а тому позивач як спадкоємець п'ятої черги за законом має право на його спадкування.

За обставин, коли майно належало померлій, позивач є спадкоємцем п'ятої черги, однак свідоцтво про право на спадщину за законом у спадкоємця відсутнє, визнання права власності на частину земельної ділянки за позивачем в порядку спадкування за законом відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 328, 355, 357, 368, 370, 392, 1216, 1265 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, державний нотаріус восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю., про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,1000 га., з цільовим призначенням - обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданому 28.05.2001 року на підставі рішення Київської міської ради №238/339 від 13.05.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66-2-03794 (кадастровий номер НОМЕР_3).

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -