АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2121/3583/2012
Провадження № 22ц-791/1334/2015р. Головуючий в І інстанції: Яценко О.М.
Категорія: 27 Доповідач:Кузнєцова О.А
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 27 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової О.А.

Суддів: Приходько Л.А.

Борка А.Л.

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Цюрупинського районного суду від 05 червня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що за кредитно-заставним договором від 20 лютого 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 24 449,12 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 19 лютого 2013 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 20 лютого 2008 року укладено договір застави, згідно з яким ОСОБА_3 передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль ЗАЗ модель 110307-40, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідач не виконував взятих на себе договірних зобов'язань і тому станом на 24 липня 2012 року утворилась заборгованість у сумі 22 186,43 грн., в рахунок якої позивач просив звернути стягнення на предмет застави.

Рішенням Цюрупинського районного суду від 05 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду І інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, зазначаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржених ухвал вимогам цивільного процесуального законододавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом І інстанції 20 лютого 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитно-заставний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 24 449,12 грн. з кінцевим терміном повернення 19 лютого 2013 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% річних на суму залишку заборгованості.

В забезпечення виконання умов кредитно-заставного договору позичальник згідно з договором застави від 20 лютого 2008 року передав належний йому на праві власності легковий автомобіль ЗАЗ, модель 110307-40, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Із позовної заяви вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором від 20 лютого 2008 року виникла в результаті підвищення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки з 15,48% до 27,12%. Це ж підтверджується і листом банку від 21.02.2011 року, що був адресований позичальнику

Відповідно до п.6.3.1 кредитно-заставного договору банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки Національним банком України; зміні розміру врахувань у страховий/резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою Національного банку України). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Отже за змістом вказаних умов договору сторони погодили право банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за певних умов.

Проте збільшення відсоткової ставки допускається лише за умови дотримання банком визначеної договором процедури.

Із долученого до матеріалів справи розпорядження від 25 грудня 2008 року «Про зміну процентної ставки по діючим кредитам бізнесов Іпотечне кредитування, Авто в кредит, виданих в гривні» вбачається наступне.

Відповідно до п. 1.1. розпорядження затвердити технологію підвищення процентної ставки по діючим кредитам;

п.1.2. передбачено, що при погашенні кредиту до 01.02.2009 р. в розмірі 30% від заборгованості по тілу кредиту станом на 25.12.2008 р. дохідність по кредиту встановлюється на рівні 24,96 % річних (пільгові кредити - 22,44 %, персональні кредити - 17,40%).

Згідно п. 3 зазначеного розпорядження зобов'язано в строк до 31.12.2008 року надати в операційний департамент в електронному вигляді шаблони листів-повідомлень з прив'язкою до баз клієнтів, а операційному департаменту в строк 3 робочих днів після отримання бази по шаблону здійснити надсилання листів позичальникам.

Також до матеріалів справи долучено лист-повідомлення про збільшення відсоткової ставки по кредиту ОСОБА_3, що датований днем прийняття вищезазначеного розпорядження 25.12.2008р.

На підтвердження направлення цього повідомлення позичальнику надано реєстр від 08.01.2009 року.

Однак, в матеріалах справи крім листа повідомлення від 25.12.2008 року міститься і лист повідомлення від 08.01.2008 року про збільшення відсоткової ставки по кредиту, наданого ОСОБА_3, який за змістом не є ідентичним попередньому.

Доказів того, який із листів направлявся відповідачу і чи направлявся хоч один із них, представник позивача не надав.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, розпорядження № Э.40.0.0.0/1-20 від 25.12.2008 року встановлює лише затвердження технології підвищення відсоткової ставки по діючим кредитам та зобов'язує в строк до 31.12.2008 року надати до оперативного відділу в електронному вигляді шаблони листів-повідомлень та операційному департаменту здійснити розсилку листів позичальникам.

Відповідно до п.6.1. зазначеного розпорядження: в строк до 01.03.2009 року змінити процентні ставки по діючим кредитам відповідно до п. 1.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що банк не надав доказів виконання вказаних пунктів розпорядження та зміни відсоткової ставки згідно з п. 6.1., також не надав доказів реалізації рішення про підвищення відсоткової ставки, її розміру, дотримання процедури підвищення розміру ставки відповідно до укладеного між сторонами договору.

Крім того, відповідно до п.6.1 розпорядження № Э.40.0.0.0/1-20 від 25.12.2008 року відсоткова ставка змінюється в строк до 01.03.2009 року згідно додатку по іпотеці та авто.

Проте у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав вказаний документ, посилаючись на його відсутність.

ОСОБА_3 неодноразово: 09 вересня 2009 року, 25 листопада 2010 року, 25 січня 2011 року, 07 квітня 2011 року звертався до банку з проханням надати роз'яснення щодо виникнення в нього заборгованості за кредитним договором, однак банк повідомив його лише 21 лютого 2011 року про підвищення відсоткової ставки до 27,12% з 01 лютого 2009 року .

На звернення ОСОБА_3 до ПАТ КБ "Приватбанк" від 07 квітня 2011 року про роз'яснення йому підстав підвищення відсотків за користування кредитними коштами, з якого часу відбулося це підвищення та відповідно до якого нормативного документа відповіді банк не надав .

Вищевказане підтверджує твердження відповідача про те, що банк не повідомляв його до 10 січня 2009 року про підвищення процентної ставки, як то передбачено умовами договору.

Відповідно до ч.2 ст.10561 ЦК України, яка набрала чинності 10.01.2009 року, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Так як позивач порушив умови договору щодо процедури повідомлення позичальника про підвищення відсоткової ставки, то суд першої інстанції підставно

відмовив банку у задоволенні його позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не оспорюється заборгованість, що склалася внаслідок несплати тіла кредиту, є необґрунтованими оскільки спростовуються матеріалами справи та позицією самого відповідача та його представника.

Також заборгованість по тілу кредиту, відповідно до розрахунку наданого банком, є результатом підвищення відсоткової ставки так як черговість погашення визначена у пункті 4.7 кредитно-заставного договору і тому оплата, яку здійснював ОСОБА_3 відповідно до умов договору і графіку погашення зараховувалась банком на погашення підвищених процентів, а відповідно не зараховувалася на погашення тіла кредиту.

Доказів того, що ОСОБА_3 порушувався графік погашення кредиту позивач не надав.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду від 05 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: