Номер провадження: 22-ц/785/3872/15
Головуючий у першій інстанції Парій І. О.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів -Гончаренко В.М., Сватаненка В.І.,

З участю секретаря - Абалдової О.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 14.10.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

22.05.2014р. ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те,що 10.08.2007р. між банком та ОСОБА_2. був укладений кредитний договір № 935,за умовами якого банк надав,а ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 15.000 грн. із сплатою 22 % річних строком до 09.08.2010р.

10.08.2007р. між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки,за умовами якого ОСОБА_3 прийняв на себе обов*язок солідарно відповідати за невиконання або неналежне виконання ОСОБА_2. своїх забов*язань за кредитним договором.

10.08.2007р. такий же договір поруки був укладений із ОСОБА_4

Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість,яка утворилась станом на 29.07.2014р., в сумі 36.497,20 грн. та судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились ,відповідач ОСОБА_3 надав суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачу у задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку давності .

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 14.10.2014р. позов задоволений частково. На користь позивача з ОСОБА_2 стягнуто 36.497,20 грн. та судові витрати в сумі 346,97 грн. В позові до

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 04.02.2015р. відмовлено ОСОБА_2. в перегляді заочного рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд неповно дослідив обставини справи,що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ПАТ «Державний ощадний банк України» та стягуючи з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором згідно наданого банком розрахунку в сумі 36.497,20 грн.,суд виходив з доведеності позову банку і вважав встановленим,що ОСОБА_2 уклала кредитний договір № 935 від 10.08.2007р..отримала кошти в сумі 15.000 грн.,однак свої забов*язання по поверненню отриманих коштів не виконала,в зв*язку з чим утворилась заборгованість у вказаній сумі.

З таким висновком погодитись неможна,оскільки суд дійшов до нього без ретельної перевірки обставин справи та доводів сторін.

З матеріалів справи вбачається,що 10.08.2007 р. між банком та ОСОБА_2. був укладений кредитний договір № 935, в п.1.1 якого зазначено про те,що банк забов*язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 15.000 грн.,а позичальник забов*язується прийняти,належним чином використати та повернути кредит.

Отримання коштів за кредитним договором оформлюється кредитною заявкою,яка є письмовою заявою потенційного позичальника,яка подається посадовій особі банку,в якій позичальник просить банк видати йому певну суму та забов*язується виконати умови банку.Така заявка виконується в спеціальній формі,встановленій банком.

Звертаючись з позовом до суду,ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитну заявку від імені ОСОБА_2. ,а також фінансовий документ ( меморіальний ордер) про отримання коштів відповідачем не надав.

Оскаржуючи рішення суду,ОСОБА_2,яка не брала участь у справі в суді першої інстанції,стверджувала,що вона,хоча і підписала договір кредиту,ніколи ніяких сум не отримувала, ніякої заборгованості не погашала та за її інформацією кредитні кошти отримав ОСОБА_4,який виступив поручителем по договору.

З письмових запереченнях ПАТ «Державний ощадний банк України»,представник якого також не приймав участь у справі в суді першої інстанції,стверджував,що ОСОБА_2 кошти отримала і в підтвердження надав ксерокопію кредитної заявки,з тексту якої вбачається,що вона подана не ОСОБА_2,а ОСОБА_7, і не в 2007 році,а 17.06.2015р., і не в сумі 15.000 грн.,а в сумі 13455 грн.( а.с.113).

В засіданні судової колегії представник банку надав іншу кредитну заявку теж від імені ОСОБА_7 від 08.11.2007р. на суму 45.000 грн.,що також не відповідає умовам кредитного договору ( а.с.123).

Таким чином,доказів в підтвердження отриманої відповідачем ОСОБА_2 суми 15.000 грн. за кредитним договором від 10.07.2007р. ПАТ«Державний ощадний банк України» не надав ні суду першої інстанції,ні апеляційному суду.

При таких обставинах судова колегія вважає,що висновок суду про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості в сумі 36.497,20 грн. не відповідає доказам,наданим сторонами,тому є необгрунтованим.

Оскаржуючи рішення суду,ОСОБА_2 також посилалась на те,що в суді першої інстанції в зв*язку з її відсутністю була позбавлена можливості подати заяву про застосування строків позовної давності та просила апеляційний суд застосувати такий строк.

Заперечуючи проти цього доводу ,представник банку пояснив,що ніяких фінансових документів в підтвердження внесених останніх сум в рахунок погашення боргу ( 01.01.2008 та 01.06.2012р.) банк не має і підтвердити зазначені в розрахунку суми погашення боргу не має можливості.

Оскільки з вищевикладених мотивів судова колегія погоджується з доводом апелянта про те,що відсутні докази отримання ОСОБА_2. кредитних коштів,то питання застосування строків позовної давності як самостійної підстави відмови в позові не має правового значення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи,що суд не дотримався вимог цивільно-процесуального законодавства,зокрема ч.1 ст.11 ЦПК України,яка передбачає розгляд справ на підставі доказів сторін та інших осіб,а також ст.215 ЦПК України,яка передбачає мотивування свого висновку на підставі доказів,які суд прийняв на увагу, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи,рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 в зв*язку з неповним дослідження обставин справи та недоведеністю вимог на підставі п.п. 1,2,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2,п п 1,2,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити частково.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 14.10.2014р. скасувати в частині задоволення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і в цій частині ухвалити нове рішення.

В позові ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 36.497,20 грн. відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 182,49 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко В.І.Сватаненко