АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3510/15 р.
Справа № 635/50/15-ц Головуючий 1 інстанції Савченко Д.М.
Категорія: право власності Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника Харківського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Департаменту архітектурно-будівельної інспекції Харківської області, Циркунівської сільської ради Харківського району на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства теплових мереж в особі ліквідатора Погорілої Олени Іванівни, третя особа Товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр» про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства теплових мереж в особі ліквідатора Погорілої О.І., третя особа Товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр» про визнання права власності.

В обґрунтування позову вказав, що 03.12.2012 року він придбав на аукціоні, який проводився Товарною біржею "Всеукраїнський торговельний центр", нерухоме майно - нежитлову будівлю господарського приміщення під розукомплектування площею 37,3 кв. м. за ціною 1860 грн., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після проведення аукціону між ним та Обласним комунальним підприємством теплових мереж, в особі ліквідатора Погорілої О.І., укладено договір купівлі-продажу майна від 18.12.2012 року. Також сторонами підписано акт приймання-передачі майна, що є підтвердженням факту виконання покупцем всіх своїх обов'язків.

Однак нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу майна від 18.12.2012 року він не може, оскільки у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на спірні приміщення, у зв'язку з тим, що вони були побудовані господарським способом та документація на них не оформлювалась.

Просив визнати за ним право власності на нежитлові приміщення загальною площею 37,3 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач, відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з'явилися.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21.01.2015 року позовні вимоги задоволені. Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщення загальною площею 37,3 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі заступник Харківського міжрайонного прокурора просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для визнання за позивачем права власності на спірне майно відсутні підстави.

ОСОБА_3 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважав її безпідставною, а рішення суду - законним і обґрунтованим.

Інші особи, які беруть участь у справі, рішення суду не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подали.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися, повістки на адресу ОСОБА_3 повертаються «за сплином строку зберігання».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних прововідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Встановлено, що 03.12.2012 року ОСОБА_3 придбав на аукціоні, який проводився Товарною біржею "Всеукраїнський торговельний центр", нерухоме майно - нежитлову будівлю господарського приміщення, під розукомплектування, площею 37,3 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за 1860 грн., що підтверджується протоколом проведення аукціону №7 ( а.с.11 ).

18.12.2012 року між ОСОБА_3 та Обласним комунальним підприємством теплових мереж, в особі ліквідатора Погорілої О.І. , укладено договір купівлі-продажу майна. В цей же день між сторонами підписано акт приймання-передачі майна ( а.с. 7-10 ).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. від 20.08.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі - господарського приміщення, під розукомплектування, площею 37.3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії ( а.с. 12 ).

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Задовольняючи позов і визнаючи за ОСОБА_3 право власності на спірне приміщення, суд першої інстанції керувався ч.2 ст. 220 ЦК України, якою передбачена можливість визнання судом договору дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове його виконання, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

При цьому поза увагою суду залишилось положення ч.1 ст.220 ЦК України та суть заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За приписами ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації -з моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді справи судом наведені вище норми не враховані.

З огляду на це, визнання за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення не ґрунтується на законі.

До того ж, судом першої інстанції не враховано посилання позивача на те, що спірне нежитлове приміщення побудовано господарським способом, без оформлення документів, тобто є самочинним будівництвом.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України" (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст.26 Закону № 2780-ХІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Судом не було залучено до участі у справі Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області для надання висновків на виконання своїх повноважень.

Крім того, судом не взято до уваги положення ст. 392 ЦК України щодо права власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, яке вимагає доведення належності позивачу спірних об'єктів на праві власності та фактів оспорення такого права.

За таких обставин судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст., 316,317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника Харківського міжрайонного прокурора - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 до Обласного комунального підприємства теплових мереж в особі ліквідатора Погорілої Олени Іванівни, третя особа - Товарна біржа «Всеукраїнський торгівельний центр» про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді