АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2973/15 Справа № 206/7142/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маштак К. С. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

18 травня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, Дніпропетровської міської ради, комунального підприємства «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Біржа «Катеринославська нерухомість» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 листопада 1998 року між його братом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними побудовами, розташованими на земельній ділянці, загальною площею 816 кв.м. Після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на усе належне йому майно. У встановлений законом строк він, як єдиний спадкоємець другої черги звернувся до Восьмої ДДНК з відповідною заявою про прийняття спадщини. Інших осіб які б виявили бажання прийняти спадщину немає. Заповіт ні на чиє ім'я не складався. У результаті звернення до Восьмої ДДНК з метою отримання свідоцтва про право на спадщину він отримав постанову від 02 жовтня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі невідповідності договору купівлі - продажу домоволодіння буд. АДРЕСА_2 вимогам законодавства, через відсутність його нотаріального посвідчення. Також звернув увагу на невідповідність зазначення прізвища брата у актовому записі про смерть, як ОСОБА_6 та паспорту виданого на його ім'я ОСОБА_2 Звертаючись до колишнього власника спірного домоволодіння, він дізнався про смерть ОСОБА_5, спадкоємцем якого, є його дружина - ОСОБА_3

З урахуванням зазначеного, просив визнати дійсним договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, встановити факт родинних відносин між ним та його рідним братом, ОСОБА_6 та визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі (а.с.107-110).

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою державного нотаріусу Восьмої ДДНК від 02 жовтня 2014 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ наданий ОСОБА_2 а саме договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 зареєстрований 18 листопада 1998 року біржею «Катеринославська нерухомість» за №1022-Н, не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), нормами якої передбачено, що договір купівлі - продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин (а.с. 7, 60, 88). Вищезазначена постанова нотаріуса є чинною та позивачем не оскаржувалась.

Згідно з свідоцтвом серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 02 грудня 1950 року одружився з ОСОБА_8 (а.с. 17). ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_2, батьками дитини зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (а.с. 18)ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився ОСОБА_4, батьками дитини зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (а.с. 18). ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 15). ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із безпідставності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 на підставі положень ст. 220 ЦК України з урахуванням того, що ні позивач, ні відповідач у даній цивільній справі не були сторонами спірного правочину. Крім того, виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 не є належним відповідачем у даній справі.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову в позові з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача, оскільки відповідна територіальна громада, якій може належати право на спадкове майно, до участі у справі не залучена.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові. Позивач не позбавлений права звернутись за захистом порушеного права, пред'явивши позов до належного відповідача.

Враховуючи конкретні обставини справи та положення норм процесуального та матеріального права, суд першої інстанції, прийнявши до уваги обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні його позову.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 січня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова