Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Турбіна Т.Ф. Суддя доповідач Бондар М.С
01 вересня 2015 року Справа № 22ц/778/4901/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Боєва В.В., Дзярук М.П.

секретар - Остащенко О.В.

при участі: прокурора - адвоката -

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання рішення і односторонньої відмови від договору незаконними та спонукання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі-Банк) про визнання рішення і односторонньої відмови від договору незаконними та спонукання до вчинення дій, стверджуючи на тому, що 16.01.2013 року він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу за № DO00A+28260769. На виконання договору отримав від Банку автомобіль LIFAN 320. 15 жовтня 2014 року згадане авто добровільно повернув до Лізингодавця, у зв'язку з невиплатою усіх платежів передбачених умовами укладеного договору. Вважав, що невиконання ним зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів було зумовлено відсутністю відділення Банку у м.Мар"їнка Донецької області, а тому вилучення спірного автомобіля та одностороння відмова відповідача від угоди на його думку суперечить чинному законодавству. Покликав суд, визнати рішення Банку про подію дефолту та розірвання договору автолізингу незаконними й зобов'язати відповідача повернути автомобіль з комплектом ключів.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2015 року позов задоволено частково. Суд примусив Банк повернути позивачу спірний автомобіль з ключами та реєстраційними документами. Решта вимог відхилена.

В апеляційній скарзі Банк прохав суд скасувати судове рішення з ухваленням нового, зазначаючи, що суд неправильно визначив обставини справи й невірно застосував норми матеріального права та невірно встановив обставини справи.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції й ухвалює нове рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 16.01.2013 року між позивачем та Банком була укладена угода фінансового лізингу за № DO00A+28260769 за якою заявник отримав від Банку автомобіль LIFAN 320 (а.с.7,8).

Як вбачається із змісту договору, заявник ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг фінансового лізингу, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Своїм підписом ОСОБА_1 ствердив факт отримання повної інформації про умови фінансових послуг в ПАТ "Приватбанк".

Відповідно до вимог ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами згаданого договору передбачено, що Лізингоотримувач зобов'язаний вносити грошові платежі з 1 по 5 числа кожного місяця згідно графіку сплати лізингових платежів (п.1.1.5, 1.1.7, 1.3 Договору).

Також судом з'ясовано й не запечуться позивачем, що зазначені умови він не виконував протягом трьох місяці до дня передання автомобіля (а.с.2,43).

Заявник твердив, що завчасному внесенню платежів йому перешкоджало те, що у м.Мар"їнка, на той час, було закрито відділення ПАТ "Приватбанку".

Втім, про надання фінансового лізингу договором не було визначено місце виконання його умов саме у м.Мар"їнка.

Свою позицію заявник також обстоював і тим, що подія Дефолту встановлена Банком необґрунтовано, а отже рішення з цього питання є незаконним.

Згідно п.2.8.4.8.1 Умов про надання фінансового лізингу подія Дефолту за укладеним договором настає у разі затримки одного місячного платежу.

Про подію Дефолту Лізингодавець приймає рішення і надсилає про це повідомлення Лізингоотримувачу (п.2.8.4.8.2.1) (а.с.59).

Натомість, судом з'ясовано, що рішення Банком з цього приводу не приймалось.

В такому разі, вимоги позову про визнання незаконним рішення про подію Дефолту не є обґрунтованими.

Окрім того, суд наголошує, що за п.2.8.4.8.2.2 Лізингоодержувач зобов'язаний негайно усунути подію Дефолту та повернути предмет лізингу до Лізингодавця.

На виконання зазначених умов, позивач добровільно передав спірний автомобіль Банку (акт а.с.12,44).

Сторони домовились, що повернення предмету лізингу здійснюється у разі сплати всіх платежів за договором та усунення усіх порушень за умови виплати витрат пов'язаних з доставкою та зберігання, утриманням предмета лізингу у сумах за розрахунком наведеним у п.2.8.4.9.9 (п. п.2.8.4.8.2.2 Умов).

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст.3 ЦК України ). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України ).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Отже, порядок повернення предмету лізингу сторони обумовили укладеним договором й він є обов'язковим для виконання, а отже Лізингоодержувач не позбавлений можливості щодо ініціювання перед Лізингодавцем процедури повернення автомобіля відповідно до умов договору.

З огляду на викладене доводи в апеляційній скарзі не є обґрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25.06.2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені заявлених вимог у справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у розмірі 123 грн. 50 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: