Справа № 667/2522/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року

Комсомольський районний суд м. Херсона

у складі:головуючого судді Спічак О.Б.,

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Комсомольський РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області про усунення перешкод в користуванні власністю

встановив:

06 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні ним будинком №33 по пров. Рози Люксембург в м.Херсоні шляхом його вселення; позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням за вказаною адресою та зняти їх з реєстраційного обліку у будинку, а також стягнути з відповідачів судові витрати .

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому, ОСОБА_1, на праві приватної власності належить будинок № 33 по пров. Р. Люксембург в м.Херсоні. Відповідачі є колишня дружина позивача та його донька. Позивач посилається на те, що останні разом з співмешканцем доньки 11.11.2014 року відібрали у нього ключі від будинку та не впускають до будинку, тому він змушений проживати у знайомих. Такі дії відповідачів порушують його право власності. Крім того, оскільки шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано, остання не є членом його сім»ї, а тому не має права користування вказаним будинком.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_4, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 позов визнала частково, не заперечувала проти вселення позивача, а в інший частині позов не визнала.

Представник третьої особи просив розглядати справу у іх відсутність.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок, виданого виконкомом Комсомольської районної ради депутатів трудящих 02.10.1975 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок №33 по провулку Р.Люксембург в м.Херсоні.

В судовому засіданні з'ясовано, що відповідачі перешкоджають в праві користування позивачем вказаним будинком, відібрали ключі від будинку, тому позивач на теперішній час мешкає у знайомих.

Згідно вимог ст. 47 Конституції України позивач має конституційне право на житло, не може бути примусово позбавлений права на житло інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого

цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно з правилом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положення ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено факт створення перешкод позивачу, власнику майна, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Щодо вимог позивача в частині позбавлення відповідачів права користування спірним будинком та зняття їх з реєстраційного обліку суд вважає, що заявлені вимоги є необґрунтованими.

Позивач посилаючись на розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 зазначає, що остання не є членом його сім»ї та не має права користування будинком. Позовну вимогу про позбавлення ОСОБА_3, яка є донькою позивача, права користування будинком, позивач взагалі не обґрунтовує.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Позбавлення права користування члена сім»ї житловим приміщенням можливе у випадку відсутності його в житлі без поважних причин понад встановлені строки, коли наявні обставини, що свідчать про відмову від права користування таким приміщенням ( ст.. 405 ЦК України).

Позивачем не надано суду доказів для позбавлення відповідачів права користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі правомірно проживають в будинку, їх право користування жилим приміщенням врегульоване житловим законодавством, за яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, враховуючи пояснення сторін по справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 в частині позбавлення права

користування житловим приміщенням, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню .

На підставі ст.ст. 15,317, 319, 356, 358, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 57-61, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в праві користування власністю шляхом вселення до будинку №33 по провулку Р. Люксембург в м.Херсоні.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Рішення протягом 10-ти днів з дня його проголошення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.Б.Спічак