Провадження № 2/0202/130/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 травня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Калиновський Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 27.04.2005 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № MKS0PK00000019, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 49900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22,08 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.04.2007 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_2 договорів поруки. Відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 26.07.2012 року у розмірі 522797,95 грн., яка складається з: 49900 грн. - заборгованість за кредитом, 127831,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 34506,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № MKS0PK00000019 від 27.04.2005 року у розмірі 512797,95 грн., судові витрати, стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судове засідання з'явилися, проти задоволення позову заперечували. Суду пояснили, що кінцевий термін повернення кредиту - 27.04.2007 року, кінцевий термін спливу строку позовної давності до вимог із звернення стягнення та стягнення суми основного боргу є 27.04.2010 року, а по вимогам стягнення неустойки кінцевий термін спливу строку позовної давності - 27.04.2008 року. Представником позивача не надано доказів поважності пропуску терміну звернення до суду у 2012 році і позивач не просив поновити строк позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позову з зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № MKS0PK00000019 від 27.04.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 49900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22,08 % на рік з кінцевим терміном повернення 27.04.2007 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № MKS0PK00000019 від 27.04.2005 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1 від 27.04.2005 року та між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Позивачем заявлено, що відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 26.07.2012 року у розмірі 522797,95 грн., яка складається з: 49900 грн. - заборгованість за кредитом, 127831,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 34506,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про застосування строку позовної давності.

Судом встановлено, що строк дії кредитного договору № MKS0PK00000019 від 27.04.2005 року закінчився 27.04.2007 року, позовна давність за даним договором сплинула 27.04.2010 року. Позивач із заявою про поновлення строку позовної давності не звертався. Таким чином, сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 11, 15, 27, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко