Справа № 450/1773/14 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/1823/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І.. Тропак О.В.,

секретаря - Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 1 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу -

в с т а н о в и л а:

позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитною лінією на загальну суму 12251,01 грн., з яких: 4396,85 грн. - тіло кредиту; 5590,35 грн. - прострочене тіло кредиту; 2263,81 грн. - заборгованість за відсотками.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" відмовлено.

Рішення оскаржило ПАТ "Дельта Банк", просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на те, що суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні позову, оскільки в матеріалах справи знаходиться розрахунок заборгованості, у якому відображено загальну суму заборгованості, зняття відповідачем готівки та сплачені відповідачем платежі щодо погашення заборгованості. Зазначає, що суд належним чином не дослідив наданий позивачем розрахунок заборгованості та неправильно вважав, що позивачем не доведено виконання умов кредитного договору щодо надання коштів позичальнику.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає скаргу обгрунтованою і тому підлягає до задоволення, а рішення - скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Судом встановлено, що 10.11.2012 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір відповідно до умов заяви ОСОБА_3, згідно якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № НОМЕР_2 із встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 10000 грн.

Із умов договору випливає, що ОСОБА_3, дала згоду на укладення договору про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, оформлення банком платіжної картки платіжної системи та отримання нею платіжної картки. Ліміт кредитної лінії становив 10000 грн. (а.с.3).

Із розрахунку суми заборгованості ОСОБА_3, убачається, що остання протягом з 21.11.2012 р. по 03.12.2012 р. неодноразово знімала готівку з карткового рахунку на загальну суму 9513,27 грн. та 12.06.2013 р. сплатила заборгованість у розмірі 1040 грн. (а.с. 8).

Отже, із матеріалів справи випливає, що ОСОБА_3 належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання у зв'язку з цим утворилась заборгованість у розмірі 12251,01 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що вищезазначений розрахунок заборгованості є неналежним доказом виконання позивачем зобов'язань, оскільки останнім не представлено відомостей про нарахування коштів на картковий рахунок, здійснення відповідачем операції з використанням карткового рахунку, отримання платежів, передбачених умовами тарифного пакету.

Однак цей висновок суду суперечить нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, підтвердженням нарахування банком коштів на картковий рахунок є зняття боржником коштів з картки, а саме 21.11.2012 р. - 2900 грн.; 20.11.2012 р. - 20 грн.; 13.11.2012 р. - 5500 грн.; 19.11.2012 р. - 43.27 грн.; 16.11.2012 р. - 1000 грн.; 03.12.2012 р. - 50 грн., а також сплата нею коштів у розмірі 1040 грн. на картковий рахунок

Отже наявний в матеріалах справи розрахунок містить вичерпну інформацію щодо отримання боржником коштів та про наявність заборгованості ОСОБА_3 перед банком.

Доказів на спростування позовних вимог відповідач не надала у тому числі й про не нарахування коштів на картковий рахунок та про здійснення нею платежів на погашення заборгованості.

Відтак підстав вважати, що розрахунок заборгованості наданий позивачем є неналежним доказом немає.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому його слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 1 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість в сумі 12251,01 грн. та судовий збір в сумі 365,4 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді