Справа № 750/8006/15-ц
Провадження № 2/750/2700/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

при секретарі Миколаєнко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

12 серпня 2015 року позивач звернуся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 20 200 грн. 00 коп., три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 65 грн. 75 коп., і моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп., а всього 21 265 грн. 75 коп., а також судовий збір, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем умов договору позики.

В судове засідання сторони не зявилися, у поданих до початку судового засідання письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності, позивач також просив позов задовольнити позов, а відповідач відмовити в його задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2014 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг 20 000 грн., які він зобовязувався повернути 1 липня 2015 року, про що склав власноруч письмову розписку. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Крім того, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та розяснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд приймає визнання відповідачем позову в частині заборгованості за договором позики та 3 % річних, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Щодо вимог про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та відшкодування моральної шкоди суд виходить з таких міркувань.

За інформацією, опублікованою на офіційному сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у липні 2015 року порівняно з червнем становив 99,0%, у звязку з чим підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції суд не знаходить.

Також, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди. Наслідки ж порушення договору відповідачем, встановлені главою 71 ЦК України, не передбачають відшкодування моральної шкоди, а відтак відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Так само вони не передбачені і договором позики.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума боргу у розмірі 20 000 грн. та три проценти річних в сумі 65 грн. 75 коп.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 202 грн. 45 коп. сплаченого останнім судового збору.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 41 грн. 15 коп. судового збору, недоплаченого позиваем при подачі позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за розпискою від 01.07.2015 у розмірі 20 000 грн. 00 коп. та три проценти річних у розмірі 65 грн. 75 коп., а всього 20 065 (двадцять тисяч шістдесят пять) грн. 75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 202 (двісті дві) грн. 45 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 41 (сорок одну) грн. 15 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Супрун