НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 травня 2015 рокуСправа № 322/415/15-ц

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом:ОСОБА_1до:ОСОБА_4

про:надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

14.04.2015 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд: визнати відмову ОСОБА_4 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнім особам ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_4 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнім особам ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України та на її в'їзд до Російської Федерації; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України.

У заяві від 05.05.2015 позивач уточнив позовні вимоги в частині строку тимчасового виїзду до Російської Федерації, вказавши період з 01.06.2015 по 31.08.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01.02.1996 по 22.07.2014. Шлюб було розірвано на підставі рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.07.2014.

Від шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем в АДРЕСА_1 та перебувають на утриманні позивача.

Позивач має намір влітку 2015 року відвідати свою родичку, яка проживає у м. Воронежі Російської Федерації, та просить дозволити виїзд разом з нею закордон неповнолітніх дітей, оскільки їх ні з ким залишити, а фактичне місцеперебування відповідача позивачу невідоме.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 1, 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», позивач просив задовольнити її вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову. Рекомендоване поштове відправлення, яке містило судову повістку, та надсилалось відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку, було повернуто до суду з відміткою відділення поштового зв'язку про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає, отже, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, повістка вважається врученою відповідачу належним чином.

У судовому засіданні 19.05.2015 судом за згодою позивача на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

В судовому засіданні 19.05.2015 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.07.2014 по справі № 322/419/14-ц було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрований 01.02.1996.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, НОМЕР_3.

Довідкою виконавчого комітету Різдвянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 09.04.2015 № 218 підтверджується те, що позивач проживає спільно з дітьми за адресою: АДРЕСА_1, а також те, що відповідач зареєстрований, але з 10.08.2013 на території Різдвянської сільської ради не проживає.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадян України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків.

За правилами ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1), батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає спільно з дітьми на протязі майже двох років та не бере участі в їх вихованні.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене та зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, які б спростовували вимоги позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дітям позивача без згоди їх батька та визнає позов таким, що підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з цим, позовні вимоги про визнання відмови відповідача ОСОБА_4 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітнім особам ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю того, що відповідач заявляв про таку відмову.

Не підлягають, також, задоволенню вимоги про звернення цього рішення суду до негайного виконання, оскільки це не передбачено нормами ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви додано квитанцію від 10.04.2015 № 103, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн., отже, з урахуванням часткового задоволення позову, сума судових витрат, що підлягає стягненню на його користь з відповідача становить 243,60/2 = 121,80 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 - 226, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 - задовольнити частково.

2. Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт громадянина України НОМЕР_4, виданий Новомиколаївським РС УДМС України в Запорізькій області 07 березня 2013 року), оформити документи для тимчасового виїзду її малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, за межі України та на їх в'їзд до Російської Федерації.

Дозволити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасовий виїзд разом з матір'ю ОСОБА_1 з України до Російської Федерації з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в сумі 121,80 грн. (сто двадцять одна гривня 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Гасанбеков