У Х В А Л А

31 серпня 2015 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області П.І.Профатило, розглянувши заяву комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 2479,52 грн. основного боргу, 25,05 грн. інфляційної складової, 294,83 грн. 3 % річних та витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 2479,52 грн. основного боргу, 25,05 грн. інфляційної складової, 294,83 грн. 3 % річних та витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 грн..

Вивчивши заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, вважаю, що необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу враховуючи наступне.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року „Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" орієнтує суди, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до заяви комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» та розрахунку суми боргу з урахуванням, заявник ставить питання про стягнення з боржника суми боргу у розмірі 2799,40 грн. за період з червня 2010 року по липень 2015 року.

Разом з тим загальна позовна давність, передбачена ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином заявник в даній заяві, заявляє вимогу з якої вбачається спір про право.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З урахуванням наведеного у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 3 ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 2479,52 грн. основного боргу, 25,05 грн. інфляційної складової, 294,83 грн. 3 % річних та витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 грн

Роз'яснити заявнику про його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_2