Справа №487/9280/14-ц 07.10.2015 07.10.2015 07.10.2015
Провадження №22-ц/784/1990/15
Справа 487/9280/14-ц
Провадження 22ц-/784/1990/15 Головуючий по 1 інстанції Сухаревич З.М.
Категорія 43 Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2015р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

з участю: секретаря судового засідання Богуславської О.М., представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015р.

за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, Миколаївської міської ради, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Миколаївській області, Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія Світлана Анатоліївна, Національний банк України, про визнання недійсною приватизації, договору купівлі-продажу вселення та покладення обов'язку,

встановила:

У вересні 2014р. ОСОБА_7 пред'явив позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, Миколаївської міської ради, Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про:

- про визнання недійсною приватизації квартири АДРЕСА_1;

- договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 11 грудня 2012р. між ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_8;

- вселення до квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язання не чинити перешкоди по користуванню квартирою АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що прожив і був зареєстрований у АДРЕСА_1 в якості члена сім'ї наймача. Під час відбування покарання в місцях позбавлення волі його за рішенням суду було позбавлено права користування спірною квартирою після чого відповідачі приватизували квартиру, а згодом і продали її.

Посилаючись на те, що приватизацією квартири порушено його права, оскільки рішення суду про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням скасовано, позивач просив про задоволення його вимог.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2015р. у задоволенні позову відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 10 серпня 2015р. вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач ще в 2004р., тобто до арешту і відбування покарання в місцях позбавлення волі втратив право користування спірною квартирою, а тому угода по її безоплатній передачі у власність відповідачів (приватизація) є правомірною, як і наступне її відчуження.

Проте з таких висновком погодитись не можна, оскільки до нього суд дійшов з порушенням закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №330 від 28 квітня 2001р. ОСОБА_10 на сім'ю із чотирьох осіб, включно із позивачем, надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Цим же органом місцевого самоврядування 03 серпня 2001р. ОСОБА_10 видано ордер на спірну квартиру.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2012р. ОСОБА_10 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2012р. задоволено позов ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_7 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Розпорядженням Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 06 вересня 2012р. №1488-р вирішено задовольнити прохання наймача ОСОБА_4 про передачу квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність. Цим же органом приватизації 06 вересня 2012р. на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5 видано свідоцтво про право спільної часткової власності (по 1/2 частці) на вказану квартиру.

11 грудня 2012р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу відчужили ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2012р. заочне рішення від 08 лютого 2012р. скасовано, а від 29 березня 2013р. - позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням залишено без розгляду.

Безпідставність вимог ОСОБА_7 суд обґрунтував втратою останнім права на проживання в спірній квартирі, хоча встановлення даного факту не входило до предмету його позову. Самостійних вимог з цього приводу у даному провадженні відповідачі не заявляли.

За таких обставин та згідно положень ч.1 ст.11 ЦПК такий висновок є неправомірним, оскільки виходить за межі позовних вимог.

Крім того, обставини не проживання ОСОБА_7 у спірній квартирі, в тому числі і протягом 2004р., були предметом судового розгляду за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2015р. у задоволенні цього позову було відмовлено з мотивів відсутності порушення прав позивача.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 28 вересня 2015р. рішення суду першої інстанції від 15 червня 2015р. скасовано і ухвалено нове про відмову в задоволенні позову з підстав його недоведеності.

Враховуючи те, що угодою по приватизації, яку оформлено розпорядженням Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 06 вересня 2012р. №1488-р про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5 та свідоцтвом про право власності від 06 вересня 2012р. було порушено права ОСОБА_7, який мав право як на користування спірною квартирою (ст.64 ЖК), так і на її приватизацію з усіма особами, які в ній проживають (ст.ст.1,2,8 Закону „Про приватизацію державного житлового фонду"), то наявні підстави, передбачені ст.21, ч.1 ст.203, ст.215 ЦК для визнання цієї угоди недійсною.

Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню на підставі ч.1 ст.203, ст.ст.215,386,396 ЦК, ст.ст.9,64 ЖК, а також з врахуванням правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012р. по справі №6-66 цс12 похідні вимоги позивача як користувача спірного житлового приміщення про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11 грудня 2012р. без проведення реституції (згідно резолютивної частини уточненої позовної заяви самостійної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину не заявлялось, в мотивувальній частині теж відсутнє посилання на застосування ст.216 ЦК і за цю майнову вимогу судовий збір не сплачувався), вселення до квартири та покладення обов'язку не чинити перешкод по користуванню квартирою.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення та додаткове рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Ухвалення рішення на користь позивача є підставою (ст.88 ЦПК) для покладення на відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які ініціювали приватизацію та відчуження спірної квартири обов'язку по компенсації судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення та додаткове рішення Заводського районного суду м. Миколаєва відповідно від 25 червня 2015р. і 10 серпня 2015р. скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати недійсною угоду від 06 вересня 2012р. між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради і ОСОБА_4, ОСОБА_5 по приватизації квартири АДРЕСА_1.

Визнати незаконним і скасувати розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 06 вересня 2012р. №1488-р про задоволення прохання по передачі квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність ОСОБА_4, ОСОБА_5

Визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право спільної часткової власності (по 1/2 частці) на квартиру АДРЕСА_1, видане Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради 06 вересня 2012р. на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11 грудня 2012р. між ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_8 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ласурія С.А. за реєстровим №3608.

Вселити ОСОБА_7 до квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_7 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 по 669 (шістсот шістдесят дев'ять) грн. 90 коп. судового збору у зв'язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанції та в дохід держави по 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. недоплаченого при пред'явленні позову судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: