Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфарма» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору безвідсоткової цільової позики недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Ветфарма» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору безвідсоткової цільової позики від 30.03.2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Ветфарма».

Вимоги мотивує тим, що відповідачка 30.10.2014 року звернулася до ТОВ «Ветфарма» з вимогою про перерахування на її картковий рахунок коштів в сумі 13 000 євро, або еквіваленту у гривні по курсу НБУ на день перерахування. Додатком до її вимоги був договір безвідсоткової цільової допомоги від 30.03.2009 року укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ветфарма», згідно якого відповідачка передала ОСОБА_2, який на той час працював на посаді директора ТОВ «Ветфама» 13 000 євро. Датою повернення позики є вимога кредитора. Проте згідно до документації бухгалтерського обліку зазначений договір безвідсоткової цільової позики у товаристві не обліковується, грошові кошти за договором ні у касу підприємства, ні на його поточний рахунок не надходили. З посади директора ОСОБА_2 звільнився 23.03.2011 року. Чи дійсно ОСОБА_2 підписував спірний договір та чи отримував за ним кошти підприємству не відомо, на банківські рахунки ТОВ «Ветфрама» кошти зараховані не були, валютні рахунки в установах банків позивачем не відкривались.

В судовому засіданні представник позивача Данилов Ю.В. підтримав заявлені вимоги та обставини, викладені у позові, додатково пояснив, що начальнику Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області подавалася заява про вчинення кримінального правопорушення щодо укладання спірного договору позики та відносно цього було складено висновок з повідомленням про те, що опитати ОСОБА_2 з приводу отримання коштів не виявилося можливим через його не проживання.

Відповідачка та третя особа в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. При цьому від відповідачки до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі та відмовити у задоволенні позову.

Представником відповідачки ОСОБА_4 подані заперечення на позов з проханням розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на їх безпідставність і недоведеність, також просить застосувати строк позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як убачається із матеріалів справи, 30 березня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветфарма» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової цільової позики, відповідно до умов якого у момент підписання договору остання, як кредитор, надає позичальнику ТОВ «Ветфарма» позику в сумі 13 000 Євро «у безготівковому порядку шляхом передачі готівкових коштів» (надалі по тексту - договір позики, а.с. 18, 19).

Відповідно п. 6.1 договору позики, по закінченні строку надання позики (в день підписання договору), позичальник зобов'язується прийняти кредитора до складу засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфарма» з розміром внеску до статутного капіталу, пропорційно сумі позики або повернути суму позики у разі згоди на це кредитора.

Строк дії договору позики визначено статтею 7, згідно якої договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту надходження вимоги кредитора про дату його фактичного виконання.

На договорі позики наявний запис про отримання ОСОБА_2 13 000 Євро.

Позивачу відповідачкою була подана вимога датована 30.10.2014 року з пропозицією перерахувати кошти в сумі 13 000 Євро або еквівалент в гривні на день перерахування по курсу НБУ на її картковий рахунок, згідно договору позики (а.с. 25, 26).

Відповідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На час підписання спірного договору позики ОСОБА_2 займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфарма», що підтверджується відповідним наказом від 27.05.2008 року № 2-к (а.с. 20).

Позивач просить визнати недійсним спірний правочин з посиланням на те, що грошові кошти за ним підприємство не отримувало.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно п. 2.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. за N 637 (надалі по тексту - Положення), підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктами 2.6, 3.1 Положення визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах. Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно п. 3.3 Положення, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Суд приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що з моменту створення ТОВ «Ветфарма» по даний час підприємством валютні рахунки в установах банків не відкривалися, а також те, що кошти на поточний рахунок позивача за договором позики в сумі 13 000 євро, або гривневий еквівалент цієї суми не вносилися, оскільки дані обставини підтверджуються балансом ТОВ «Ветфарма» станом на 31.12.2009 року, звітом про фінансові результати та оборотно-сальдовою відомістю за 2009 р. (а.с. 6-9).

В спростування зазначеного будь-яких доказів, у тому числі фінансових документів, відповідачкою суду не надано та про такі не заявлено.

Представник відповідачки також просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на пропущення строку позовної давності.

Позовна заява надійшла до суду 23.06.2015 року, спірний договір датований 30.03.2009 року.

При цьому суд приймає до уваги наступні обставини.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, що підтверджується матеріалами справи, про укладений договір позики між відповідачкою та позивачем в особі директора ОСОБА_2 стало відомо ТОВ «Ветфарма» осінню 2014 року коли підприємство отримало від ОСОБА_1 вимогу про сплату коштів.

Отже, заяву представника відповідачки про те, що строк позовної давності до заявлених вимог сплив суд до уваги прийняти на може, оскільки з боку відповідачки не надано жодних доказів в спростування зазначених обставин.

За нормою ч. 1 ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню, спірний правочин слід визнати недійним за його безгрошовістю, так як кошти за договором позики підприємство позивача не отримувало.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 15, 203, 215, 261, 1046, 1051 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-64, 74, 79, 80, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфарма» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору безвідсоткової цільової позики недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір безвідсоткової цільової позики від 30 березня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветфарма».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветфарма» судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя