АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9235/2015 Головуючий у суді першої інстанції - Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача БабенкаА.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 55-57), просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у сумі 1 232 долари 85 центів США, пеню в сумі 2 582 040 грн. 85 коп. та три відсотки річних у сумі 13 263 грн. 24 коп., а також судові витрати - 3 654 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач кредитних зобов'язань належним чином не виконує, існує кредитна заборгованість, яку позичальник у добровільному порядку погашати відмовляється.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.05.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1АК-01085.08.02 від 19.06.2008, що виникла за період з 19.06.2008 по 07.04.2015, а саме: прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 1 232 долари 85 центів США, що еквівалентно 25 356 грн. 72 коп., пеню в сумі 13 000 грн. 00 коп., три відсотки річних у сумі 13 263 грн. 24 коп. та судовий збір у сумі 516 грн. 19 коп. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення змінити в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення всієї суми пені та в цій частині ухвалити нове рішення про повне задоволення даної вимоги. Вказує, що суд неправомірно зменшив суму пені, нараховану згідно умов укладеного між сторонами договору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а відтак колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності відповідача оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника апелянта, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Насамперед, слід зазначити, що рішення суду оскаржено позивачем лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів рішення суду в оскаржуваній частині повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Так, частково задовольняючи вимогу позивача про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що її розмір значно перевищує суму боргу, а відтак, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України, пеня підлягає зменшенню.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що між сторонами укладено кредитний договір № 77.1АК-01085.08.02 від 19.06.2008, за яким банк зобов'язувався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 19 744 долари 13 центів США терміном до 19.06.2013, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 7,7% річних.

Відповідач отримав від банку кредитні кошти у розмірі 19 774,13 доларів CША, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1691_59 від 19.06.2008 (а.с. 16).

Судом встановлено, ОСОБА_4 допустила неналежне виконання умов укладеного договору, припинила погашати кредитну заборгованість, починаючи з січня 2014 року.

Станом на 07.04.2015 відповідач має заборгованість за кредитним договором, що складається з простроченої заборгованості за кредитним договором - 1 232,85 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 2 582 040,85 грн. та 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 13 263,24 грн.

Пунктом 3.6. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення у відсутність відповідача, правомірно звернув увагу та дав належну правову оцінку тому факту, що заявлений позивачем розмір пені значно перевищує розмір заборгованості відповідача по кредиту та відсоткам.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на викладене, колегія суддів, перевіривши правомірність нарахування пені в означеній сумі, приходить до висновку, що за даних обставин, розмір пені, у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України, підлягав обов'язковому зменшенню, що й правомірно було зроблено судом першої інстанції, оскільки нарахована позивачем сума пені є значно завищеною порівняно з існуючої заборгованістю відповідача за кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вправі самостійно зменшувати розмір нарахованої пені, не ґрунтуються на вимогах закону, який поклав на суд обов'язок повно, всебічно та об'єктивно розглянути справу, в тому числі, в даному випадку, при з'ясуванні того факту, що позивачем нарахована неустойка, яка значно перевищує розмір збитків, самостійно зменшити її розмір врахувавши всі істотні обставини справи.

З огляду на те, що розмір заборгованості позивача становить 1 232,85 доларів США, що еквівалентно 25 356 грн. 72 коп., а пеня нараховано в розмірі 2 582 040,85 грн., то такий розмір пені є несправедливим і підлягає безумовному зменшенню.

Визначаючи розмір пені у сумі 13 000 грн. суд першої інстанції обґрунтовано виходив із залишку розміру заборгованості, яка порівняно з сумою одержаною в кредит є незначною, що свідчить про виконання зобов'язань боржником, та інших істотних обставин, що мають значення правильного вирішення даного питання.

Таким чином, визначений судом розмір пені є співмірним з наявною заборгованістю і відповідає принципам розумності, виваженості і справедливості.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи викладені в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відтак, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді