Справа № 694/2127/14-ц
провадження 2/694/35/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

18.02.2015 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Стецівською сільською радою 11.09.2007 року на ім'я ОСОБА_7 на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності. Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок, що розташований по АДРЕСА_1 та належав її матері, ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої позовні вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на домоволодіння АДРЕСА_1, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,24 га. Позивач є донькою та спадкоємицею першої черги за законом.

13 серпня 2002 року вона звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак тривалий час після смерті матері не могла приїхати в Україну в зв'язку з тим, що проживає в Російській Федерації та має поганий стан здоров'я. Приїхати на батьківщину змогла лише наприкінці травня 2013 року. Коли пішла до будинковолодіння своєї матері, то потрапити в помешкання не змогла, так як там були змінені замки. Вона звернулась до сільської ради за поясненнями та дізналась, що будинок по АДРЕСА_1 Звенигородського району, який вона прийняла в спадщину, відповідно до рішення сільської ради № 34 від 14.06.2007 було передано у власність ОСОБА_7, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Спадкоємцем ОСОБА_7 згідно довідки Стецівської сільської ради є її онук ОСОБА_4.

Дізнавшись про рішення сільської ради, вона звернулась до Звенигородського районного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування цього документу, так як будинковолодіння за життя належало її матері та вона в установлений законодавством строк прийняла спадщину.

Постановою Звенигородського районного суду від 26.12.2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративний суду від 02.06.2014 року, її позовні вимоги задоволено в повному обсязі та рішення Стецівської сільської ради № 34 від 14.06.2007 року скасовано, а тому є недійсним та підлягає скасуванню свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі вищевказаного рішення.

Доказами належності будинку по АДРЕСА_1 матері позивача ОСОБА_9, і як наслідок підтвердженням її права на це майно як спадкоємця є те, що будинок будувався її батьками та вони проживали в ньому, починаючи з 1947 року. Правовстановлюючим документом в селах на той час слугували погосподарські книги. Іншої реєстрації права власності закон не передбачав. Відповідно до даних по господарських книг ОСОБА_9 проживала в домоволодінні з 1947 року і по день смерті. Також їй була виділена земельна ділянка під будівлею площею 0,28 га., яка з часом була зменшена до 0,24 га в зв'язку з проведенням по вулиці газопостачання.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Судові витрати з відповідачів просили не стягувати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про визнання позову та про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 є матір'ю ОСОБА_10, яка змінила прізвище на «Овсянникова» укладення шлюбу (а.с.6).

Як вбачається із свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 13 травня 2002 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стецівка Звенигородського району (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_9 залишилась спадщина у виді домоволодіння по АДРЕСА_1, що підтверджується рядом доказів.

Так, згідно довідки Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 20.05.2013 року № 497 ОСОБА_9, 1925 року народження, дійсно проживала за адресою АДРЕСА_1 до смерті. Згідно даних по господарської книги № 19 за 1947-1949 роки в домоволодінні проживала ОСОБА_9 разом зі своїми батьками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.22, 23).

З повідомлення Стецівської сільської ради вбачається, що згідно записів у по господарських книгах за період з 1983 по 2000 рік за ОСОБА_9 рахувалась земельна ділянка площею 0,28 га по АДРЕСА_1 (а.а. 25)

Згідно архівної довідки Звенигородської районної державної адміністрації від 22.07.2013 року № 92 за колгоспницею колгоспу «Україна» с. Стецівка Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_9 значиться земельна ділянка розміром 0,28 га. З них 0,27 га ріллі та 0,01 га під будівлями (а.с.27)

Відповідно до архівного витягу від 22.07.2013 року № 93 рішенням виконавчого комітету Стецівської сільської ради Звенигородського району від 25.07.1996 року №21 земельна ділянка розміром 0,28 га була приватизована ОСОБА_9 (а.с.28).

13 серпня 2002 року ОСОБА_6 звернулась до Звенигородської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 (а.с.9).

Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Стецівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 14.06.2007 року № 34 визнано право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 (а.с.13).

На виконання зазначеного рішення право власності на нерухоме майно зареєстровано на ОСОБА_7 та видано свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно від 11.09.2007 року( а.с.20-21).

Як вбачається з технічного паспорта власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (а.с.16-19).

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.12.2013 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_6, визнано незаконним та скасовано рішення Стецівської сільської ради Звенигородського району № 34 від 14.06.2007 року про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_7.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2014 року вказана постанова була залишена без зміни, оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_6, як спадкоємець ОСОБА_9, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в зв'язку з чим вона визнана спадкоємцем, що прийняв спадщину, тобто фактичним власником будинку (а.с.14-15).

Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних за даними нотаріальної контори після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, 13.08.2002 року за № 476 заведена спадкова справа. Із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлої - ОСОБА_6. Свідоцтво про право на спадщину на її користь не видавалось в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно. 24.03.2009 року за реєстром № 1-1302 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отримала ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину, оскільки проживала спільно з померлою ОСОБА_9 Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались (а.с.52).

Згідно з вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_8 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_9 та вчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнають позов та таке визнання не порушує їх інтересів, а тому приймається судом.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають до задоволення в повному обсязі. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Стецівською сільською радою 11.09.2007 року на ім'я ОСОБА_7, а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 слід визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності.

Також суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати з відповідачів за заявою позивача не стягуються.

На підставі ст.ст. 100, 524, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Стецівською сільською радою 11.09.2007 року на ім'я ОСОБА_7, а саме на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності.

Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.М. Нестерук