Ухвала

іменем україни

01 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, за касаційною скаргою державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про скасування наказу про дисциплінарне стягнення.

Позовні вимоги мотивував тим, що він обіймаючи посаду адміністратора 2 категорії, сам виявив допущені ним помилки при внесенні інформації до Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство. Наявність таких помилок допускається локальними нормативними актами, а тому він не вважає, що вчинив порушення дисципліни, за яке міг би бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, позов задоволено.

Скасовано наказ державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 15 жовтня 2014 року «Про порушення трудової дисципліни».

У касаційній скарзі державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

За змістом ст. 139 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_860/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1> працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За правилами ч. 1 ст. 147 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_884/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1> за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Статтею 149 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_898/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1> передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення і таке стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що відповідачем було порушено законодавчо визначений порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, за відсутності доказів порушення останнім вимог чинного законодавства під час виконання трудових обов'язків, а відтак наявні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук