Справа № 369/2909/15 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/4344/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 47 03.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кашперської Т.Ц.

при секретарі: Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна А.О., управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Публічне акціонерне товариство "Райффайзен банк Аваль" про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки, визнання недійсним шлюбного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, поділ майна шляхом визнання права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки, визнання недійсним шлюбного договору.

В червні 2015 року в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про забезпечення позову та просив накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,149 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, житловий будинок загальною площею 253,2 кв.м., житловою площею 166,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки БМВ 530і, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1497 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка зареєстрована та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрований та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, в решті задоволення заяви відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить ухвалу про забезпечення позову скасувати та постановити нову, якою у задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що позивачем в своїй заяві не зазначено причин у зв'язку з чим потрібно забезпечити позов. Крім того, вважає, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вважає, що відчуження нею земельної ділянки, яка є предметом іпотеки взагалі є неможливим до 11 вересня 2016 року, а разом із землею і будинок не можливо відчужити, оскільки він розташований на спірній земельній ділянці.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву представника позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та будинок, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 виходив з того, що предметом та підставою даного позову є спірне нерухоме майно, а тому невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка площею 0,1497 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, зареєстрована та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.03.2006 року за № 929.

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 10.12.2007 року № 16978182, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2007 року.

Суд першої інстанції, застосувавши вимоги зазначеного законодавства, жодним чином не порушив права апелянта чи охоронюваних законом, його інтересів.

Крім того, враховуючи, що позивачем пред'явлено цивільний позов до суду предметом якого є спірна земельна ділянка та будинок, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність накладення арешту на спірне майно, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем в своїй заяві не зазначено причин у зв'язку з чим потрібно забезпечити позов та що у матеріалах справи відсутні докази про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, в якому визначено, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, до ухвалення рішення суду по суті справи, та набрання рішенням законної сили і задоволення клопотання про забезпечення позову не позбавляє відповідача можливості в подальшому звернутися до суду із клопотанням про скасування забезпечення позову або заміну виду забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвалу суду постановлено з додержанням норм процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: