Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/954/15-ц Головуючий у 1-й інст. Романюк Ю. Г.
Категорія 50 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Худякова А.М.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається у інституті економіки, менеджменту та права Національного університету водного господарства та природокористування і перебуває на її утриманні. Навчання потребує значних витрат, а доходів позивачки не вистачає, щоб забезпечити потреби дочки, пов?язані з навчанням. Наведене свідчить про те, що їхня повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв?язку з навчанням.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1200 грн. щомісячно.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 11 березня 2015 року по 30 червня 2016 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 400 грн. При цьому, апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Зокрема, вказує, що позивачка належним чином не обгрунтувала потребу їхньої дочки у матеріальній допомозі. На даний час він не має постійного місця роботи та сталого заробітку, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, зауваживши, що дійсно має у власності чотири теплиці, в яких він вирощує овочі виключно для задоволення потреб своєї сім'ї.

На думку ОСОБА_2, апеляційна скарга є безпідставною, оскільки відповідач отримує значні грошові кошти від реалізації вирощених в теплицях овочів. На даний час вона офіційно не працює, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4, який є інвалідом. Отримуючи незначні кошти від виконання тимчасової роботи, вона самостійно змушена утримувати дочку, яка навчається та потребує матеріальної допомоги. Окрім коштів за навчання, вона також сплачує гроші за проживання доньки у гуртожитку, забезпечує її продуктами харчування, одягом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що повнолітня донька сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є студенткою 1 курсу навчально-наукового інституту економіки, менеджменту та права Національного університету водного господарства та природокористування, денної форми навчання. Термін навчання становить з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2016 року. Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою, виданою ННІЕМП 16 жовтня 2014 року за №2797 ( а.с.4). Вартість навчання становить 17800 грн., про що свідчить договір від 20 серпня 2014 року ( а.с. 8).

Досліджена судом копія квитанції від 22 серпня 2014 року містить інформацію про те, що за проживання ОСОБА_3 у гуртожитку сплачено 2196 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці на час її навчання у розмірі 1000 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду.

Вимогами ст.60 ЦПК України передбачений обов?язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказувала на значні грошові кошти, які відповідач отримує від продажу овочів, вирощених ним у шести теплицях. Проте, належних та допустимих доказів, які б підтверджували дану обставину, матеріали справи не містять.

З огляду на вищезазначене, рішення в частині стягнення аліментів слід змінити, зменшивши розмір аліментів з 1000 грн. до 600 грн. щомісячно.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307,309,313, 314, 316,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 березня 2015 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3,- змінити, зменшивши розмір аліментів з 1000 грн. до 600 грн. щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: