УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про спонукання до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення заборгованості за мировою угодою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та, уточнивши його, просила спонукати ОСОБА_4 до виконання мирової угоди, що затверджена ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2009 року, шляхом стягнення з відповідача на її користь 30 420 грн 39 коп.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на ті обставини, що 22 червня 2009 року між сторонами укладено мирову угоду у справі про припинення частки у спірній квартирі, виділ частки і встановлення порядку користування квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності, що визнана судом, та якою відповідач зобов'язався після відчуження квартир на підставі відповідних договорів дарування та їх звільнення сплатити позивачці протягом п'яти років 5 000 доларів США у гривневому еквіваленті різниці у вартості проданого житла.

Однак відповідач не виконав умови укладеної мирової угоди та взяті на себе зобов'язання, просила задовольнити позов.

20 листопада 2014 року рішенням Червоноградського міського суду Львівської області у задоволенні позову відмовлено.

06 лютого 2015 року рішенням апеляційного суду Львівської області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного майнового права не відповідає жодному із визначених ст. 16 ЦК України способів захисту, а у мировій угоді не визначено будь-яких способів захисту прав позивачки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний виконати умови мирової угоди, укладеної між сторонами, та сплатити різницю у вартості житла, однак він не виконує взятих на себе зобов'язань, чим порушує права позивача та є підставою для задоволення позову.

Проте погодитися з таким рішенням суду апеляційної інстанції не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 22 червня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено мирову угоду, яка визнана ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2009 року.

За умовами мирової угоди сторони домовились, що ОСОБА_3 відчужує на підставі договору дарування належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, натомість ОСОБА_4 відчужує на підставі договору дарування належну йому на праві спільної часткової власності 1/5 частки у квартирі АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 та протягом п'яти років сплачує їй різницю вартості житла в сумі 5 000 доларів США у гривневому еквіваленті на час внесення відповідної розрахункової суми.

12 вересня 2014 року на виконання умов мирової угоди відповідач перерахував позивачці 34 330 грн, що становить 2 650 доларів США 95 центів, однак решти своїх зобов'язань зі сплати 2 349 доларів США та умов мирової угоди відповідач не виконав.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного розгляду справи, не перевірив умови мирової угоди щодо обов'язків сторін, строку та порядку її виконання, не правильно визначився з нормами матеріального права, що регулюють ці відносини, зробив передчасний висновок про задоволення позову.

При цьому не з'ясував, чим саме порушені права позивача та який порядок їх захисту визначений чинним законодавством, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції щодо цих обставин.

Ураховуючи, що такі порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції потрібно скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу ОСОБА_4 потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Львівської області від 06 лютого 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко