У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, про визнання правочинів недійсними, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 20 вересня 1965 року перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. 24 квітня 2000 року ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ТОВ «Полімер» створено ТОВ «Марат» із статутним капіталом 70 500,00 грн. Відповідно до положень статуту ТОВ «Марат» ОСОБА_2 є учасником товариства та мав частку в статутному капіталі - 0,14 % (100 грн). Вклад ТОВ «Полімер» до статутного капіталу товариства був здійснений за рахунок нежитлової будівлі літ. «Б-2», загальною площею 423,2 кв. м, вартістю 70 300,00 грн.

Позивач зазначала, що у жовтні 2000 року ТОВ «Полімер» вийшло зі складу засновників ТОВ «Марат» з відступленням на користь ОСОБА_2 належної ТОВ «Полімер» частки статутного капіталу у розмірі 70 300,00 грн, що становить 99,72 % статутного капіталу ТОВ «Марат». Оскільки збільшення частки ОСОБА_2 в статутному капіталі передбачало збільшення доходів родини від ведення господарської діяльності ОСОБА_1, як дружина, надала на це свою згоду.

Таким чином, починаючи з 04 жовтня 2000 року, частка ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Марат» становила 99,86 %, тобто 70 400,00 грн. Однак, 22 травня 2013 року, всупереч інтересам сім'ї, без згоди дружини, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_7 29,86 % частки в статутному капіталі ТОВ «Марат», що складало 21 051,30 грн.

Крім того, між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 30 % частки в статутному капіталі ТОВ «Марат», що складало 21 150,00 грн.

ОСОБА_1 вважає, що продаж часток статутного капіталу ТОВ «Марат» ОСОБА_2 було здійснено за ціною значно меншу вартості майна товариства відповідно до частки ОСОБА_2 у статутному капіталі.

На підставі наведеного вище позивач просила визнати договори купівлі-продажу часток в статутному капіталі ТОВ «Марат», укладені 22 травня 2013 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_7, а також між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 - недійсними, застосувати наслідки недійсності правочинів у вигляді приведення сторін у первісний стан, визнати недійсним і скасувати рішення зборів учасників товариства від 22 травня 2013 року про внесення змін до установчих документів ТОВ «Марат», шляхом затвердження статуту ТОВ «Марат» у новій редакції, визнати недійсним і скасувати нову редакцію статуту ТОВ «Марат», що зареєстрована 23 травня 2013 року державним реєстратором виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області ОСОБА_9 на підставі рішення зборів учасників товариства від 22 травня 2013 року, скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ «Марат», проведених 23 травня 2013 року державним реєстратором виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області ОСОБА_9 на підставі рішення загальних зборів учасників товариства від 22 травня 2013 року, визнати недійсними наступні реєстраційні дії: від 23 травня 2013 року № 6014974, внесення змін до установчих документів юридичної особи, зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_6, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що розпорядження учасником товариства своєю часткою в статутному капіталі є його суб'єктивним правом та не може вважатися використанням спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї. При цьому, суди вірно виходили з того, що спірні кошти, які були вкладені до статутного капіталу одним із подружжя були отримані ним не за рахунок спільних коштів сім'ї, а за рахунок майна іншого товариства.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук