ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8161/15-ц
провадження № 2/753/4640/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 січня 2015 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 30 філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 300937/3290/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 місяць в національній валюті у сумі 49 000,00 грн. Крім того, 05грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір-заяву № 300937/76103/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 міс. в іноземній валюті у сумі 2 866,00 дол. США на строк з 05.12.2014 року по 05.06.2015 року. В п.5 Договору зазначено, що позивач має право вимагати довгострокового повернення суми вкладу протягом дії договору, у порядку та на умовах, викладених у п.5.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у відповідача. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою дострокового повернення суми вкладу, але їй було відмовлено. Відповідач кошти по депозитному владу позивачу не повернув і продовжує користуватись його коштами. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення Договору, норми чинного законодавства та його права як споживача. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму неповернутого гривневого вкладу в розмірі 42 000,00 грн., а також 2042,67 грн. - процентів, 3% річних в сумі 245,09 грн. та індекс інфляції в сумі 6 762,00 грн.; стягнути суму валютного вкладу в сумі 2 866,00 дол. США.

До початку судового розгляду, представником позивача подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму валютного вкладу за Договором - заявою №№ 300937/76103/6-14 від 05.12.2014 року про банківський строковий вклад «Стандарт» на 6 міс. В іноземній валюті - 2 866,00 дол. США.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Дослідивши подану представником позивача заяву про уточнення позовних вимог, враховуючи, що заява подана у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих представником позивача уточнень.

В судове засідання, призначене на 03.09.2015 року позивач не з'явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у їх відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав, тому суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Судом встановлено, що 05грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір-заяву № 300937/76103/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 6 міс. в іноземній валюті у сумі 2 866,00 дол. США на строк з 05.12.2014 року по 05.06.2015 року.

Відповідно до копій квитанцій № 1-17 від 05.12.2014 р. позивач вніс на депозитний рахунок банку суму коштів в розмірі 2 866,00 дол. США.

В п.5 Договору зазначено, що позивач має право вимагати довгострокового повернення суми вкладу протягом дії договору, у порядку та на умовах, викладених у п.5.3 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у відповідача.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою дострокового повернення суми вкладу, але їй було відмовлено. Відповідач кошти по депозитному владу позивачу не повернув і продовжує користуватись його коштами.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку, чим допустив порушення його прав як вкладника.

Враховуючи, що з діючих норм законодавства вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.1060 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Банк не виконав вимог позивача та не повернув суми вкладу, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу за вказаним договором.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст.88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 208, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України та на підставі ст.ст.525, 526, 629, 1058, 1060 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» () на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний код НОМЕР_1) суму валютного вкладу за Договором-заявою № 300937/76103/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 05.12.2014 року в розмірі 2 866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість) доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» () на користь держави судовий збір в сумі - 659,18 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА