Провадження № 2/127/5537/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі: Шарапанівському Р.П.,

за участі позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення «комори»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до суду, в якому просять визнати за ними право власності на нежитлове приміщення «комори» по 1/3 частці, яка згідно технічним паспортом від 17.06.2015 року складається з приміщень позначених на плані: VII комора площею 1,5 кв.м., VII комора площею 6,6 кв.м., VI коридор площею 1,1 кв.м., яка є приналежною до квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову покладаються на те, відповідно до ордера № 9 від 20.06.2000р. гр. ОСОБА_1 видано ордер на заселення квартири №303 в гуртожитку №5 по вул. Ленінградській в м. Вінниці в складі сімї трьох осіб житловою площею 32 кв.м.

Надалі розпорядженням ректора Вінницького державного педагогічного університету ім. М. Коцюбинського від 04.09.2002 року на житлову площу 41,2 кв.м. Вказана квартира належить позивачам на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.06.2007 року. Загальна площа квартири складає 38,8 кв.м. Приміщення комори (9,2 кв.м.) відповідно до технічного паспорта є приналежним до вказаної квартири, однак документа який посвідчував би право власності на приміщення комори, яка надана додатково відсутній у позивачів. Коморою позивачі по справі користуються законно та відкрито на протязі 13 років, в останній наявне освітлення, опалення та водопостачання які проходять через лічильники які встановлені в квартирі №303. Враховуючи вищевказане позивачі просять визнати право власності по 1/3 частці на нежитлове приміщення «комори».

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів, викладених у фабулі позову. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував щодо визнання права власності на нежитлове приміщення. З огляду на це, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення «комори» слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно до розпорядження ректора Вінницького державного педагогічного університету від 16.06.2000 року з метою поліпшення житлових умов співробітників педуніверситету, які є кандидатами наук, доцентами і проживають в студентському гуртожитку, відлити їм по 2 кімнати закальною площею 32 кв.м. в гуртожитку № 5і видати ордер ОСОБА_5, доценту кафедри історії України, склад сімї 3 чол., секція 303 (а.с.6).

Ордером №9 від 20 червня 2000 року виданому працівнику педуніверситету ОСОБА_1 на проживання разом з сім'єю в секції №303 гуртожитку №5, за адресою: м. Вінниця, вул. Ленінградська. Розмір житлової площі 32 кв.м. (2 кімнати) (а.с.7).

Відповідно до розпорядження від 04.09.2002 року з метою поліпшення житлових умов співробітників педуніверситету та дотримання санітарно-гігієнічних норм на поверхах гуртожитку №5 виділено додаткову житлову площу (згідно плану розподілу) суміжну з займаними мешканцями секціями і видати новий ордер ОСОБА_1, склад сімї 3 чол., секція 303, додаткова площа 9,2 кв.м (а.с.8).

Згідно ордеру № 34 виданий ОСОБА_1 на проживання разом з сімєю в секції №303 гуртожитку № 5, розмір житлової площі 41.2 кв.м (а.с.9).

У відповідності до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 11.12.2006 року №3073, 48 квартирний житловий будинок на розі вул. Ленінградській, 35 та пр. Коцюбинського, 48 передано у комунальну власність територіальної громади (а.с. 10).

У відповідності до ордеру про право власності на житло від 25.06.2007 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_1- 1/3, ОСОБА_4 1/3, ОСОБА_2 1/3, загальна площа квартири становить 38,3 кв.м (а.с. 11).

Згідно технічного паспорта на квартиру №303 у житловому будинку №35 по вул. Ленінградській у м. Вінниці, власниками якої є ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, квартира складається з 1 кімнати 16,3 кв. м., кухні 13,9 кв.м., вбиральні 5,5 кв.м., коридору 2,6 кв.м. в примітках зазначено VI коридор площею 1,1 кв.м., VII комора площею 1,5 кв.м та VIII комора площею 6,6 кв.м (а.с. 12).

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник вправі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, положення ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позивачі правомірно використовують нежитлове приміщення «комори», позначене у технічному паспорті VI коридор площею 1,1 кв.м., VII комора площею 1,5 кв.м. та VIII комора площею 6,6 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 протягом останніх тринадцяти років, не порушуючи, при цьому, права та інтереси третіх осіб, оскільки приміщення є самостійним об'єктом цивільних прав та індивідуально-визначеним майном, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення «комори» слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 328, 344, п.п. 1 та 8 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати право власності по 1/3 частці ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно на нежитлове приміщення «комори», яка згідно з технічним паспортом від 17.06.2015 року складається із приміщень позначених на плані: VII - комора площею 1,5 кв. м, VIII - комора площею 6,6 кв. м, VI коридор площею - 1,1 кв. м, яка є приналежною до квартири, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Ленінградська, 35, №303.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення.

Суддя: О.О. Жмудь