Провадження: 2/484/100/15
Справа: 484/4970/14-ц
Рішення

іменем України.

14 липня 2015 року. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Закревського В.І.

при секретарі Ярославській С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства « Корпорації України», Третя особа: - відділ Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області, - про визнання додаткової угоди від 01.12.2008 року недійсною та зобовязання повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані, -

встановив :

позивач по справі звернувся до суду з позовом про визнання додаткової угоди від 01.12.2008Р. недійсною та зобовязання повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані, в котрому просив ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним з моменту укладання додаткової угоди від 01.12.2008р. до договору оренди земельної ділянки площею 8,08 га від 15.04.2005 року, яка зареєстрована в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді від 05.05.2009 р. за реєстровим № 66, зобовязати ПСП «Корпорації України» в особі голови правління ОСОБА_2 С,І., повернути зазначену земельну ділянку площею 8,08 га за відповідним актом, у придатному для використання агротехнологічному стані, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що змушений звернутися за судовим захистом до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з тих підстав, що він є власником земельної ділянки у розмірі 8,08 га, яка розташована в межах території Лукашівської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом МК№091364 від 15 вересня 2004 року. Дану земельну ділянку у власність позивач отримав на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 05.07.2004р. №200-р, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка знаходиться в межах, підпорядкованих Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області.

14.10. 2004р. між позивачем та ПСП «Корпорація Україна» було укладено договір оренди цієї земельної ділянки від 14.10.2004р. на 7 (сім) років та зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Лукашівській сільській раді від 15.04.2005р. за реєстраційним №56. За місяць до закінчення терміну договору позивач звернувся з відповідною заявою до голови правління ПСП « Корпорація Україна» ОСОБА_2 про те, що має намір обробляти зазначену земельну ділянку самостійно та продовжувати термін дії даного договору не бажає, так як не згоден із розміром орендної плати. Усною відмовою голови правління ПСП « Корпорація Україна» ОСОБА_2 було зазначено про те, що між ними мало місце укладення додаткової угоди від 01.12.2008р. терміном на 10 років з розміром орендної плати 2210 грн. Дана умова відповідно позивача не влаштовувала, потім наприкінці вересня 2011р., звернувшись до відділу Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області позивач дізнався про існування додаткової угоди до договору оренди землі від 01.12.2008р., яка зареєстрована в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Лукашівській сільській раді за реєстраційним №66. В позові позивач зазначає, що у свій час сам же ОСОБА_2 не виконав свого зобовязання, передбаченого п.1 розділу «Строк дії договору оренди» від 14.10.2004 про те, що не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору він мав повідомляти орендодавця про намір продовжувати дію договору. Звідки виплила додаткова угода - не відомо, так як позивач її не підписував та в очі не бачив.

Також позивач вказує в позовній заяві, - «очевидно, що з боку ПСП «Корпорації України», з точки зору діючого законодавства, у стосунках із позивачем як власником земельної ділянки, було зроблено усе, щоб він був позбавлений можливості самостійно вирішувати усі питання щодо своєї землі на свій розсуд та у відповідності з законодавством. Такі порушення прав позивача з боку відповідача, за обставини потурання йому з боку Третьої особи, протирічать Конституції України, Закону України «Про оренду землі», Земельному кодексу та Цивільному кодексу України, згідно яких права власника землі повинні бути непорушними. Такий спосіб укладання договіру відповідачем, без участі другої сторони, дають позивачу усі підстави вирішувати питання у судовому порядку про припинення порушених прав позивача та їх поновлення (ст.16 ЦК України), а також про визнання недійсним додаткової угоди, бо вона не була укладена позивачем.

Виходячи з викладеного, позивач просить ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним з моменту укладання додаткову угоду від 01.12.2008р. до договору оренди земельної ділянки площею 8,08 га від 15.04.2005р., яка зареєстрована в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді від 05.05.2009 р. за реєстровим № 66, зобовязати ПСП «Корпорації України» в особі голови правління ОСОБА_2 С,І., повернути зазначену земельну ділянку площею 8,08 га за відповідним актом, у придатному для використання агротехнологічному стані, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, на питання представника відповідача позивач пояснив, що дійсно, з 2008р., дати укладення Додаткової угоди, котру він просить визнати недійсною, отримував орендну плату в повному обсязі і питання про визнання даної угоди не ставив до заявлення даного позову.

Представник відповідача ПСП «Корпорація України» ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений позов не визнав, просив відмовити в задоволенні даного позову. Свою позицію пояснив тим, що дійсно 14.10.2004 року був укладений договір оренди землі між ОСОБА_1, як орендодавцем, та ПСП «Корпорація України», як орендарем, за умовами якого ОСОБА_1 виступає орендодавцем земельної ділянки площею 8.08 га, яка належить йому на підставі державного акту серії МК № 091364, виданий 15.09.2004 року Первомайською РДА. Даний договір був зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації 15.04.2005 року за реєстровим № 56.

01.12.2008р. між ОСОБА_1А та ПСП «Корпорація України» укладено додаткову угоду до договору оренди від 15.04.2005 року, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про те, що в діючий договір оренди землі внесені зміни: « пункт 1.1. Орендна плата сплачується Орендарем у формі та розміри і становить не менше 3% (три відсотки) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає в грошовому виразі 2210 (дві тисячі двісті десять) гривень. Пункт 1.2. - Орендна плата може виплачуватись натуроплатою по реалізаційним цінам, які склалися на момент розрахунку згідно умов договору. Пункт 1.3. - Строк дії договору сторони продовжують на 10 (десять) років, терміном з 01.12.2008 року до 01.12.2018 року. Пункт 1.4. - дана додаткова угода є невідємною частиною договору оренди землі та вступає в дію з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації. Пункт 1.5. - всі інші умови договору залишаються незмінними». Дана додаткова угода була надана для ознайомлення ОСОБА_1, який після ознайомлення власноручно підписав її особисто.

05.05.2009 року додаткова угода зареєстрована у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді за реєстраційним номером 93, про що свідчить підпис начальника Первомайського реєстраційного округу ОСОБА_4 та відбиток печатки Миколаївської регіональної філії.

Таким чином, правовідносини між ПСП «Корпорація України» та ОСОБА_1 регулюються укладеною та зареєстрованою додатковою угодою до договору оренди. Ця угода є дійсною, так як була укладена та зареєстрована відповідно до вимог діючого законодавства.

Також представник відповідача вказує на те, що з огляду на дату укладення угоди (01.12.2008 року), дату реєстрації даної угоди (05.05.2009 року) та дату звернення ОСОБА_1 до суду (04.12.2014 року) , вбачається той факт, що строк позовної давності, який визначений ст. 257 ЦК України та складає 3 (три) роки, сплинув. Також необхідно додати, що ствердження ОСОБА_1 про те, що йому взагалі не було відомо про наявність додаткової угоди, - не відповідає дійсності, оскільки із змісту обґрунтування позовних вимог вбачається, що позивачу було достовірно відомо про існування додаткової угоди від 01.12.2008р., крім того, копія цієї угоди прикладена ним особисто до позову. Також заява ОСОБА_1 на адресу відділу Держкомзему від 23.09.2011 р., якою просить не реєструвати додаткову угоду або договір з підстав не згоди з умовами угоди або договору свідчить про те, що позивачу було достовірно відомо про підписаний ним договір або угоду про подовження строку дії договору оренди. В цій заяві ОСОБА_1 не вказує на те, що він не підписував, відповідно, не укладав договор або угоду, а лише не погоджується з деякими умовами, як то орендна плата та строк дії договору. Тому ПСП «Корпорація України» наполягає на застосування положень ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, а саме застосування судом спливу позовної давності та відмови у позові з цих підстав.

Крім того, необхідно зазначити, що ОСОБА_1 щорічно особисто отримував орендну плату по договору із змінами, внесеними угодою. Положеннями ч. 2 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Дані обставини, а саме дії по отриманню орендної плати ОСОБА_1, розмір якої був змінений угодою від 01.12.2008 року, свідчить про те, що ОСОБА_1 прийняв умови угоди.

Також представник позивача вказує на те, що виходячи із змісту позову основною вимогою ОСОБА_1 є визнання даної угоди недійсною. В той же час є незрозумілим, бажає позивач визнати дану угоди цілком недійсною або тільки в частині, оскільки угода містить в собі декілька суттєвих змін до основного договору оренди від 14.10.2004р. Ст. 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину немає наслідком недійсності інших його частин, і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Також вказує позивач на необхідність зазначити, що будь-які законні підстави для визнання угоди недійсною як в частині так і в цілому відсутні. Так, дана угода містить всі суттєві умови, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Крім того, при укладенні як договору так і угоди витримані вимоги, які передбачені ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України. А отже представник відповідача вважає, що позивач не навів жодної підстави для визнання угоди від 01.12.2008 р. недійсною, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи відділ Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області подав до суду заяву, в котрій просив розгляд справи проводити без нього, рішення по суті спору прийняти на розгляд суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником земельної ділянки у розмірі 8,08 га, яка розташована в межах території Лукашівської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, дана обставина підтверджується державним актом МК№091364 від 15.09.2004р., дану земельну ділянку у власність позивач отримав на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 05.07.2004 року №200-р, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказана земельна ділянка знаходиться в межах, підпорядкованих Лукашівській сільській раді Первомайського району Миколаївської області.

14.10.2004р. між позивачем та ПСП «Корпорація Україна» було укладено договір оренди цієї земельної ділянки від 14.10.2004р. на 7 (сім) років та зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі в Лукашівській сільській раді від 15.04.2005р. за реєстраційним №56.

01.12.2008р. між ОСОБА_1А та ПСП «Корпорація України» укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 15.04.2005р., відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про те, що в діючий договір оренди землі внесені зміни: «пункт 1.1. - Орендна плата сплачується Орендарем у формі та розміри і становить не менше 3% (три відсотки) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає в грошовому виразі 2210 (дві тисячі двісті десять) гривень. Пункт 1.2. - Орендна плата може виплачуватись натуроплатою по реалізаційним цінам, які склалися на момент розрахунку згідно умов договору. Пункт 1.3. - Строк дії договору сторони продовжують на 10 (десять) років, терміном з 01.12.2008 року до 01.12.2018 року. Пункт 1.4. - дана додаткова угода є невідємною частиною договору оренди землі та вступає в дію з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації. Пункт 1.5. - всі інші умови договору залишаються незмінними». 05.05.2009р. додаткова угода зареєстрована у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лукашівській сільській раді за реєстраційним номером 93, про що свідчить підпис начальника Первомайського реєстраційного округу ОСОБА_4 та відбиток печатки Миколаївської регіональної філії.

23.09.2011р. позивач ОСОБА_1 звернувшись до відділу держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області з заявою, в котрій просив не реєструвати Договір оренди землі або додаткову угоду між ним та ПСП «Корпорація України» в особі голови правління ОСОБА_2, т.к. не згоден ні з орендною платою, ні з терміном дії Договору.

Відповідно до наданих стороною відповідача бухгалтерських документів, на протязі дії Додаткової угоди до договору оренди землі позивач отримував в повному обсязі орендну плату, даний факт в судовому засіданні позивач не заперечував.

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №144, від 21.05.20015р., вирішити питання «Чи виконано підпис в графі «Орендодавець» в додатковій угоді від 01.12.2008р., до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 15.04.2005р., рукою ОСОБА_1, або іншою особою з успадкуванням почерку ОСОБА_1А.» не надається можливим за причинами, викладеними у досліджуваній частині висновку.

Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема, такі питання : 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо),які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольняти або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі», - при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства « Корпорації України», Третя особа: - відділ Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області, - про визнання додаткової угоди від 01.12.2008р. недійсною та зобовязання повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані, - є необґрунтованими та підстави для задоволення даного позову не доведеними, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209,212, 214-215,218 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства « Корпорації України», Третя особа: - відділ Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області Про визнання додаткової угоди від 01.12.2008 року недійсною та зобовязання повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а якщо було подано, то після перегляду справи судом апеляційної інстанції, в разі якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів після отримання повного тексту рішення всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

СУДДЯ: