Справа № 152/1451/15-ц
Номер рядка звіту 42
У Х В А Л А

03 вересня 2015 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шаргородського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

2 вересня 2015 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шаргородського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, подана в порядку цивільного судочинства. Позивач просить:

1) визнати протиправними дії Шаргородського РС Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо його зняття з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

2) зобовязати Шаргородський РС Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області вчинити дії, щодо відновлення реєстрації позивача за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам, викладеним у статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, оскільки вона не відповідає ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Так, згідно із ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви (далі Закон) платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, розяснено, що встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи (стаття 121 ЦПК).

Як убачається із доданої до позовної заяви квитанції № 29 від 13.08.2015, судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, тобто не за місцем розташування Шаргородського районного суду Вінницької області, а за місцем знаходження Вінницького окружного адміністративного суду, що суперечить ч. 1 ст. 9 Закону, а отже зазначена квитанція не може вважатись належним доказом сплати судового збору.

Окрім того, відповідно до ч. 1 та підпункту 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, розмір судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що з 01.01.2014 року мінімальна заробітна плата становить 1218 грн.

Отже, за позовні вимоги немайнового характеру розмір судового збору становить 243,60 грн.

У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, розяснено, що якщо у позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Із позовної заяви вбачається, що у ній обєднано дві самостійні вимоги немайнового характеру, повязані між собою, а саме: визнання протиправними дій відповідача та зобовязання відповідача вчинити дії, отже судовий збір мав бути сплачений позивачем з кожної із цих вимог по 243,60 грн за кожну вимогу.

Разом із тим, позивачем взагалі не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, що суперечить ч. 5 ст. 119 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для сплати судового збору.

Керуючись, статтями 119, 121, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шаргородського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання ним цієї ухвали, шляхом подання доказів сплати судового збору в загальній сумі 487,20 грн і розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і повернута йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Л. Строгий