Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2015 р.Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Аліної С.С.

при секретарі - Пресяжного А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійними договори дарування та про визнання права спільної часткової власності.-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійними договір дарування, укладений від 07 березня 2008 року, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178, а також договір дарування від 12 серпня 2008 року укладений, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар 1/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 1178, також просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,3 квадратних метрів, в тому числі, жилої площі 38,6 квадратних метрів.

Обгнунтовує свої вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31 липня 2007 року ОСОБА_2 призначена опікуном недієздатного ОСОБА_6 Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2006 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, був визнаний недієздатним.

Також, позивач вказує про те, що у липні 2007 року укладено договір довічного утримання між ОСОБА_7, 29.04.1950 р.н, з одного боку, позивачем та відповідачкою ОСОБА_2, з іншого боку.

Відповідно умов договору довічного утримання ОСОБА_2 взяла на себе обовязок по догляду ОСОБА_7 протягом його життя,а позивач прийняв на себе обовязок по оплаті всіх необхідних витрат. Після смерті ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_2, мусила перейти у спільну власність позивача ОСОБА_1 і відповідачки ОСОБА_2

На забезпечення виконання умов договору довічного утримання, від 07 березня 2008 року позивач уклав нотаріально посвідчений договір дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 з відповідачкою ОСОБА_2 Решта - 1/3 спірної квартири залишилася у власності підопічного ОСОБА_6

11 жовтня 2008 року ОСОБА_7 помер.

Відповідачка ОСОБА_2 не виконала належним чином прийнятих на себе обовязків про довічне утримання ОСОБА_7

Так як, без згоди позивача уклала договір дарування від 12 серпня 2008 року на 1/3 частин квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору дарування від 12 серпня 2008 року, який укладений, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар 1/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 1178.

Позивач просить позовні вимоги задовольнити посилаючись на ст.ст.203,215,638,744 ЦК України.

В судове засідання зявився позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково. Звернулася до суду з письмовими поясненнями про те, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком її сестри. Дійсно 07 березня 2015 року, між ними був укладений договір дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178. Зазначений договір, а також укладений між ними відповідачами, договір дарування 1/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 1178 , мали своєю метою догляд за психічно хворим спільним родичем. Весь тягар по догляду за психічно хворим родичем, який помер 11 жовтня 2008 року, ліг на ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 Позивач лише надавав гроші на відшкодування понесених ними витрат, але у меншому обсязі ніж це було потрібно.

В судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8, позовні вимоги визнав частково, та просив позовні вимоги задовольнити частково.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2006 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_7, за участю зацікавленої особи ради опіки та піклування Суворовської рай адміністрації Одеської міської ради про визнання недієздатним ОСОБА_6 - заявлені вимоги задоволено.

Суд визнав недієздатним ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішення суду набуло законної чинності 18 квітня 2006 року ( арк.сп.8);

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31 липня 2007 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради при призначення опікуном заявлені вимоги задоволено.

Суд встановив опіку над недієздатним ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 призначив ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3- опікуном недієздатного ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішення суду набуло законної чинності 9 серпня 2007 р. ( арк.сп.11);

Судом встановлено, і не заперечувалось сторонами у судовому засіданні про те, що у липні 2007 року укладено договір довічного утримання між ОСОБА_7, 29.04.1950 р.н, з одного боку, позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2, з іншого боку.

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст.638 ч.1 ЦК України, сторони в належній формі (нотаріального договору, звернення до компетентних органів державного управління та суду, отримання відповідних дозволів) досягли згоди з усіх істотних умов договору, що визначені законом та є необхідними для договорів даного виду, й почали його виконання.

Відповідно до п.3 ст.746 ЦК України якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання ( догляду), на праві спільної сумісної власності.

11 жовтня 2008 року ОСОБА_7 помер, відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-ЖД № 420568, яке видано Першим Приморським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 15.10.2008 року складено відповідний актовий запис № 8138 ( арк.сп.7);

Із матеріалів справи вбачається, про те, що 07 березня 2008 року, укладений договір дарування, між позивачем ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178( арк.16-17), а також 12 серпня 2008 року, укладений договір дарування, між відповідачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар 1/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 1178( арк.сп.18);

Відповідно до ч.1 ст.754 набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання ( догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Судом встановлено, про те, що сторони уклали вищевказані договори дарування від 07 березня 2008 року і від 12 серпня 2008 року в порушення виконання договору довічного утримання ( догляду), відповідно до ст.754 ЦК України.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені, зокрема, ч.3,4 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у наруті все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами які існують на момент відшкодування.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,64,88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 203, 215- 216, 638, 744, 754, ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійними договори дарування та про визнання права спільної часткової власності - задовольнити.

Визнати недійним договір дарування, укладений від 07 березня 2008 року, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4Б.Ю зареєстровано в реєстрі за № 1178.

Визнати недійсним договір дарування, укладений від 12 серпня 2008 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про те, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар 1/3 частин квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстровано в реєстрі за № 1178

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, право спільної часткової власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 65,3 квадратних метрів, в тому числі, жилої площі 38,6 квадратних метрів.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя: Аліна С.С.