КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/716/15-ц
Провадження № 2/391/335/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2015 р. селище Компаніївка

Суддя Компаніївського районного суду Кіровоградської області Ревякіна О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив з метою забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача на суму, що відповідає розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22 грудня 2006 року роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано до суду мотивованої заяви про забезпечення позову, а викладено таке прохання окремим абзацом в позовній заяві. Позивач не зазначив жодних відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема, не вказав на яке саме рухоме або нерухоме майно відповідача необхідно накласти арешт та не зазначив вартість майна, не вказав на які саме грошові кошти необхідно накласти арешт; не наведено причин неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення у справі, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності додавати значні зусилля для відновлення прав заявника. Крім цього, заявником не сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову.

Згідно вимог ст.151 ч.4 ЦПК України та ст.4 ч.2 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243 грн. 60 коп.

Відповідно до вимог ст.153 ч.8 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикиповернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_3