Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3046/13-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Коломієць О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Бердичівського міськрайонного прокурора в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Житомирі до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В травні 2013р. прокурор м. Бердичева в інтересах ПАТ «Укрексімбанк» звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги, просив стягнути в солідарному порядку зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1070103,80грн.: 730244,56грн. заборгованість за кредитом, 187887,21грн. - %, 151972,03грн. пеня. Зазначав, що в ході перевірки встановлено, що 29.05.2008р. між ВАТ «Укрексімбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрексімбанк») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 52108С46, за яким він отримав 1500000 грн. кредиту з кінцевою датою погашення 15.05.2015р. зі сплатою за користування кредитом 21,5% річних. На забезпечення виконання зобовязань 17.01.2011р. зі ОСОБА_2 було укладено договір поруки №52111Р2. В звязку із неналежним виконанням договору, станом на 18.06.2014р. утворилась вказана заборгованість.

Рішенням Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 21 липня 2014р. позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрексімбанк» заборгованість в розмірі 1070103,80грн., в т.ч. 730244,56грн. заборгованість за кредитом, 180037,08грн. несплачені %, 7850,13грн. нараховані %; 151972,03грн. пеня, по 1827грн. судового збору з кожного на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення змінити, зменшивши розмір пені на 57866,96грн. Зазначає, що позивачем заявлено вимогу про стягнення як простроченої, так і строкової заборгованості, термін якої ще не настав.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2008р. між ВАТ «Укрексімбанк» (правонаступник ПАТ «Укрексімбанк») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №52108С46, за яким він отримав кредит в сумі 1500000грн. з кінцевою датою погашення 15.05.2015р. зі сплатою за користування кредитом 21,5% річних. З позичальником 29.05.2008р. було укладено іпотечний договір №52108Z46, за яким у іпотеку передано нежитлову будівлю загальною площею 417,8м2 і земельну ділянку, на якій розташовано нежитлову будівлю, площею 0,0799га, за адресою: м.Бердичів, вул.Володарського,22. На забезпечення виконання зобовязань 17.01.2011р. зі ОСОБА_2 було укладено договір поруки №52111Р2. (а.с.15-20,34-36).

Боржником неналежним чином виконувались умови кредитного договору, станом на 18.06.2014р. заборгованість по кредиту становить 1070103,80грн. : заборгованість за кредитом - 730244,56грн.; заборгованість за несплаченими % - 180037,08грн.; заборгованість за нарахованими % - 7850,13грн., пеня - 151972,03 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.165,166).

У відповідності до п.п.2.6.2 договору Банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань у разі невиконання та/або неналежного виконання боржником кредитного договору.

В матеріалах справи відсутні докази того, що умови зазначених договорів, їх форма та порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені в тексті договорів їх істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені, про що свідчить їх підписання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідачі укладені із Банком угоди не оскаржують.

Відповідно до розяснень постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч.1 ст.554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч.1 ст.554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. З урахуванням ст.ст.553554 ЦК договір поруки укладається кредитором за зобовязаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем. Оскільки позичальник є не стороною договору поруки, а стороною у зобовязанні, забезпеченому порукою, чинне законодавство України не передбачає обовязку кредитора чи поручителя отримувати згоду позичальника на укладення договору поруки. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Апеляційний суд враховує, що ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

За договором поруки ОСОБА_2 зобовязувалась солідарно відповідати за повне та своєчасне виконання божником своїх зобовязань відповідно до кредитного договору щодо повернення наданого позичальнику кредиту, сплати % та інших платежів, передбачених кредитним договором, на умовах та в порядку, передбачених кредитним договором.

12 жовтня 2012р. нотаріально засвідченою заявою «ОСОБА_2 згідно з вільним волевиявленням, без будь-якого тиску з боку інших осіб…, дала згоду своєму чоловіку ОСОБА_1, внести зміни до Кредитного договору… на умовах на його власний розсуд, без додаткового погодження цих питань з нею, вважаючи, що будь-які дії, направлені на укладення, внесення змін і виконання зобовязань за Кредитним договором… відповідають інтересам їх сімї та їх спільному волевиявленню; підтвердила чинність укладеного Договору поруки та усіма змінами, що укладені та будуть укладені в майбутньому та визнала усі зобовязання по Кредитному договору… по солідарному обовязку відповідати за повне та своєчасне виконання зобовязань відповідно до умов Кредитного договору щодо повернення наданого кредиту, сплати % та інших платежів, передбачених в порядку та на умовах Кредитного договору. Викладене у цій заяві стосувалось як укладання відповідних правочинів, так і внесення змін та/чи доповнень до них або розірвання укладених договорів з АТ «Укрексімбанк». Вона ствердила, що знаходиться у твердій памяті та ясній свідомості, діяла добровільно, розуміла значення своїх дій і не помилялась у відношенні майбутніх правочинів.» (а.с.11). Внесеними 17 січня 2011р. змінами до Договору поруки №52111Р2 Банк набув право «вимагати від Поручителя задоволення у повному обсязі своїх грошових вимог , що випливають з основного зобовязання у випадку, якщо Позичальник не виконує грошове зобовязання, передбачене Кредитною угодою, протягом 10 дні з дня отримання Поручителем письмового повідомлення Кредитора про факт такого невиконання; вимагати дострокового виконання Основного зобовязання Поручителем та/або Позичальником у випадку, якщо протягом 10 робочих днів з моменту отримання Поручителем письмового повідомлення Кредитора про факт невиконання та/або неналежного виконання Боржником зобовязань за Кредитною угодою та/або Поручителем за цим Договором, вони не будуть виконані.» 28 травня 2012р. поручитель ОСОБА_2 отримала письмове повідомлення про розмір заборгованості та вимогу про її погашення (а.с.36,49).

Оскільки внаслідок порушення Позичальником кредитного договору утворилась заборгованість, то вона обґрунтовано стягнута з відповідачів у солідарному порядку.

Суд першої інстанції дав відповіді на всі доводи апелянта, не порушивши вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом.

Справа судом розглянута повно та обєктивно. Рішення суду постановлено з дотриманням вимог та положень матеріального та процесуального права.

Рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ніким не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду (п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку").

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: