Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23 травня 2006 року між сторонами було укладено кредитний договір № DNH4KP90980247, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 380,30 грн, на строк до травня 2008 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, для придбання мобільного телефону «SAMSUNG Е770».

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за зазначеним кредитним договором у нього станом на 13 серпня 2014 року утворилася заборгованість перед банком у розмірі 44 045,89 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2 050,30 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 702,05 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 26 719,93 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 2073,61 грн.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що строк позовної давності перервався у зв'язку з внесенням 20 травня 2013 року на розрахунковий рахунок відповідачем 330,00 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 44 045,89 грн та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2015 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ПАТ КБ «Приватбанк», не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності.

Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

У зв'язку із цим доводи позичальника про неознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можна визнавати необґрунтованими.

Вказана правова позиція узгоджується із правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов до правильного висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності про застосування наслідків якого просив відповідач.

Доводи заявника про те, що він не пропустив строк позовної давності, у зв'язку з його перериванням є безпідставними, оскільки зарахування коштів для часткового погашення кредиту були здійснені СК «Інгосстрах», а не відповідачем, та поза межами строку позовної давності, тому вказане свідчить про дії саме відповідача щодо визнання боргу.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук