Єдиний унікальний номер: 378/815/15-ц
Провадження № 2/378/288/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2015 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування господарськими будівлями, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з названим первісним позовом звернулася ОСОБА_4, посилаючись на те, що в 1985 році ОСОБА_5, як власник житлового будинку № 12 по вул. Підвальній в смт. Ставище Київської області, подав до Білоцерківського бюро технічної інвентаризації заяву про розрахунок часток вказаного будинку з метою продажу його частини, а саме: житлових кімнат 1-2/15,4 м2; 1-3/13,5 м2 ; 1-4/9,6 м2; «сени» (коридор) 1-1/9,4 м2, загальною площею 50,6 м2 і ? частини огорожі. 9 серпня 1985 року органами технічної інвентаризації був проведено розрахунок ідеальної частки відчужуваних будівель та складений розрахунок часток на відчуження. Відчужувалися: житлові кімнати 1-1/15,4 м2; 1-3/13,5 м2 ; 1-4/9,6 м2 ; «сени» (коридор) 1-1/9,4 м2, загальною площею 50,6 м2 і ? частини огорожі, які в частці житлового будинку склали по загальній площі - 0,59. Ідеальна частка частини, що відчужується (по вартості) склала 9/20 частин жилого будинку. У власності ОСОБА_5 залишалися: «сени» літ.«а», житлові кімнати 2-1/10,2 м2, 2-3/17,8 м2; кухня 2-2/3,2 м2; загальною площею 34,8 м2; сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Г», ? частина огорожі №1,2,3; дворове замощення, які в частці житлового будинку склали по загальній площі - 0,41. Ідеальна частка частини, що залишається склала 11/20 частин жилого будинку. 9 грудня 1985 року виконавчий комітет Ставищенської селищної ради надав ОСОБА_5 дозвіл на продаж належної йому частини жилого будинку, що знаходиться в смт Ставище по вул.. Підвальній,12 ОСОБА_6 18 грудня 1985 року ОСОБА_5 вказані 9/20 частин будинку продав ОСОБА_6, яка 21 листопада 1986 року подарувала її ОСОБА_7, а остання 5 листопада 2002 року подарувала відповідачу ОСОБА_2 Після відчуження 18 грудня 1985 року вказаної частини будинку, у власності ОСОБА_5 залишилося 11/20 частина будинку, яку внаслідок його смерті 22 грудня 1997 року успадкувала дружина - ОСОБА_8, і яку остання 5 листопада 1999 року подарувала позивачу. Приміщення «сени «а»» на час інвентаризації станом на 5 жовтня 1999 року згідно експлікації мало призначення веранди 2-І/4,8 м2 та кладови 2-ІІ/2,2 м2. На підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІ-КВ №68471, виданого 20 лютого 2002 року за реєстром №118, їй належить земельна ділянка площею 0,0934 га по вул. Підвальній в смт. Ставище Київської області, кадастровий номер :01:014:0062, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Влітку 2015 року відповідач почала оспорювати її право володіння та користування погребом «В», вважаючи себе співвласником цього майна, мотивуючи тим, що в її (відповідача) договорі дарування, а саме описовій частині обєкта, перелічені всі господарські споруди в цілому. Вважає такі дії відповідача протиправними.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач по первісному позову просить суд визначити порядок користування житловим будинком № 12 по вул. Підвальній в смт. Ставище та надати у володіння та користування ОСОБА_4: веранду 2-І/4,8 м2 , кладову 2-ІІ/2,2 м2 (бувш.сени „а), житлові кімнати 2-1/10,2 м2, 2-3/17,8 м2, кухню 2-2/3,2 м2, загальною площею 34,8 м2 , сарай „Б, погріб „В, вбиральня „Г, ? частину огорожі № 1, дворове замощення, дворове замощення; надати у володіння та користування ОСОБА_2: житлові кімнати 1-2/15,4 м2, 1-3/13,5 м2, 1-4/9,6 м2, кухню 1-1/9,4 м2 (бувш. сени „а), загальною площею 50,6 м2 , ? частину огорожі № 1.

До суду з названим зустрічним позовом звернулася ОСОБА_2, посилаючись на те, що вона є власником 9/20 частин житлового будинку № 12 по вул. Підвальній в смт. Ставище. У всіх договорах відчуження господарські будівлі і побутові споруди не виділені як окремі частки в спільній частковій власності, а були і залишаються як обєкти спільної сумісної власності. Вважає, що володіння і користування господарськими будівлями і побутовими спорудами повинно бути встановлене на засадах добросусідства і закріплене мировою угодою як спільне сумісне користування.

Відповідач по первісному позову, позивач по зустрічному позову просить суд визначити порядок користування нею та ОСОБА_4 спільною сумісною власністю (сараєм і погрібом) на рівних умовах. Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди їй в користуванні господарськими будівлями і спорудами.

В судовому засіданні представник позивача по первісному позову, відповідача по зустрічному позову ОСОБА_4 ОСОБА_1 первісний позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві позивачем. Вимоги по зустрічному позову не визнала.

В судовому засіданні відповідач по первісному позову, позивач по зустрічному позову ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти задоволення первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали, підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача по первісному позову, відповідача по зустрічному позову ОСОБА_4 ОСОБА_1, відповідача по первісному позову, позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги по первісному позову слід задовольнити, а в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Сторонами визнається та не оспорюється, що ОСОБА_5 згідно договору дарування, посвідченого ІІриватною Білоцерківською держнотконторою 10 листопада 1959 року за реєстром № 4233 та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 20 лютого 1960 року за № 482 був власником житлового будинку № 12 по вул. Підвальній в смт Ставище Київської області.

З копій зведеного оціночного акту, розрахунку часток на відчуження (а.с. 76-79) судом встановлено, що 8 серпня 1985 року складений розрахунок ідеальних часток на відчуження. Відчужується житлові кімнати 1-2/15,4 м2; 1-3/13,5 м2 ; 1-4/9,6 м2 ; «сени» 1-1/9,4 м2, загальною площею 50,6 м2 і ? частини огорожі, які в частці житлового будинку склали по загальній площі - 0,59, що становить 9/20 частин. Залишається не відчуженими «сени»«а», житлові кімнати 2-1/10,2 м2, 2-3/17,8 м2; кухня 2-2/3,2 м2; загальною площею 34,8 м2; сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Г», ? частина огорожі №1,2,3; дворове замощення, які в частці житлового будинку склали по загальній площі - 0,41, що становить 11/20 частин.

З копії договору купівлі-продажу від 18 грудня 1985 року (а.с. 41-42), копії розрахунку часток на відчуження від 8 серпня 1985 року (а.с. 9), архівного витягу з рішення виконкому Ставищенської селищної ради від 9 грудня 1985 року за № 114 (а.с. 10) судом встановлено, що ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 належні йому 9/20 частин житлового будинку по вул. Підвальній, 12 в смт. Ставище. В користування ОСОБА_6 перейшла частина будинку, яка складається з житлових кімнат 1-1/15,4 м2; 1-3/13,5 м2 ; 1-4/9,6 м2; «сени» (коридор) 11/9,4 м2 та земельна ділянка розміром 700 м2 , яка прилягає до частини будинку, що переходить в її користування.

У відповідності ст.118 ЦК України (1963 р.) якщо учасники спільної часткової власності на жилий будинок за угодою між собою встановили порядок користування відособленими приміщеннями будинку (квартирами, кімнатами) відповідно до частки кожного і така угода нотаріально посвідчена і зареєстрована у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, то вона обов'язкова і для особи, яка згодом придбає частку в спільній власності на цей будинок.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 9/20 частин вищевказаного житлового будинку подарувала ОСОБА_7, яка подарувала ОСОБА_2, що підтверджується копіями договорів дарування від 21 листопада 1986 року (а.с. 43-44) та від 5 листопада 2002 року (а.с. 45).

Оцінюючи в сукупності з іншими доказами договір від 21.11.1986 року (а.с.43-44) в частині дарування частини будинку з відповідними господарськими спорудами, суд вважає, що ОСОБА_6, як даритель, не могла передати в дар ОСОБА_7 права, які за обсягом перевищували передані їй, як покупцю, за договором купівлі-продажу від 18.12.1985 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що згідно договору дарування вона прийняла в дар 9/20 частин жилого будинку. У володіння чи користування погребом «Б» та сараєм «В» вона не вступала. Навесні 2015 року, через встановлення позивачем огорожі, між ними виник спір щодо порядку користування вищезазначеними господарськими будівлями.

З копії договору дарування від 1999 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 22 червня 2001 року за реєстром 482 (а.с. 13) судом встановлено, що ОСОБА_4 11/20 частин вищевказаного житлового будинку подарувала ОСОБА_9, спадкоємиця померлого ОСОБА_5

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВММ № 319589 (а.с. 6), копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 068471 (а.с. 7), копії свідоцтва про смерть серії І-БК № 433549 (а.с. 12) ОСОБА_4 має у власності 0,0934 га земельної ділянки, розташованої по вул. Підвальній, 12 в смт. Ставище, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

З копій державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 037214 (а.с. 59), договору дарування земельної ділянки серії ВВА № 555565 (а.с. 61) судом встановлено, що ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,615 га, розташовану по вул. Підвальній, 12/2 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Проте, ОСОБА_2 не надала суду доказів, що у відповідності до статей 125, 126 ЗК України ( в діючій на той час редакції) отримала правовстановлюючий документ на своє імя і була здійснена його державна реєстрація, тобто був дотриманий законодавчо встановлений порядок виникнення права власності на земельну ділянку. А тому, ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не зазначили належних доказів того, що спірні господарські приміщення ( в т.ч. погріб) знаходяться на її земельній ділянці, а судом даних обставин не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що оскільки 18 грудня 1985 року співвласники будинку ОСОБА_5 (11/20 частин) та ОСОБА_6 (9/20 частин) в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу встановили порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, тому він є обов'язковим і для осіб, які придбали згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. За вказаним договором, в користування власника 9/20 частин житлового будинку ОСОБА_6 перейшла частина будинку, яка складається з житлових кімнат 1-1/15,4 м2; 1-3/13,5 м2; 1-4/9,6 м2; «сени» (кухня) ІІ/9,4 м2, згодом право користування в тому ж обємі перейшло до ОСОБА_7, а від неї до відповідача ОСОБА_2, а відтак відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову в наданні останній права користування сараєм «Б» та погребом «В» та зобовязанні не чинити перешкоди в їх користуванні.

Враховуючи вищезазначене, та беручи до уваги, що вищенаведений порядок користування, співвласниками майна, в передбаченій законом нотаріальній формі не змінювався і є обовязковим для сторін та оскільки у власності і користуванні ОСОБА_5 залишалися 11/20 частин будинку, а саме: «сени» «а», житлові кімнати 2-1/10,2 м2, 2-3/17,8 м2; кухня 2-2/3,2 м2; загальною площею 34,8 м2; сарай «Б», погріб «В», які після смерті останнього перейшли в спадщину ОСОБА_9, а в подальшому подаровані нею ОСОБА_4, а тому первинні позовні вимоги, слід задовольнити.

Керуючись ст. 118 ЦК України (1963 р.), ст.ст. 317, 321, 358, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визначити порядок користування житловим будинком № 12 по вул. Підвальній в смт. Ставище Київської області.

Надати у володіння та користування ОСОБА_4 веранду 2-І/4,8 м2 , кладову 2-ІІ/2,2 м2 (бувш. сени „а), житлові кімнати 2-1/10,2 м2, 2-3/17,8 м2, кухню 2-2/3,2 м2, загальною площею 34,8 м2 , сарай „Б, погріб „В, вбиральня „Г, ? частину огорожі № 1, дворове замощення.

Надати у володіння та користування ОСОБА_2 житлові кімнати 1-2/15,4 м2, 1-3/13,5 м2, 1-4/9,6 м2, кухню 1-1/9,4 м2 (бувш. сени „а), загальною площею 50,6 м2 , ? частину огорожі № 1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування господарськими будівлями відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 12 жовтня 2015 року.

Суддя Т. Н. Скороход