Справа № 603/503/15-ц
Провадження №2/603/189/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

за участі:

секретаря Коди О.І.

за участю:

представника позивача - Кварцяної М.М.;

прокурора - Ковальчин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації

до ОСОБА_2

про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та передання їх під опіку

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації (далі-позивач) звернувся до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей, зокрема: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Діти з 01 серпня 2014 року перебувають на обліку в службі у справах дітей Монастириської районної державної адміністрації, як діти, що опинилися в складних життєвих обставинах. Підставою взяття їх на облік став факт знаходження дітей у аварійному будинку без елементарних зручностей, перебування дітей у брудному одязі, відсутності продуктів харчування для дітей, неодноразове притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків та за зловживання відповідачем алкогольними напоями.

В зв'язку з цим, як зазначає позивач, 16 жовтня 2014 року комісія з питань захисту прав дитини при Монастириській районній державній адміністрації вирішила тимчасово вилучити малолітніх дітей із сім'ї ОСОБА_2 та влаштувати їх у центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Тернопільської облдержадміністрації. 17 жовтня 2014 року дітей було вилучено.

Також як вказує позивач, за наслідками проведеної психолого-педагогічної діагностики в дітей встановлено педагогічну занедбаність, низьку мотивацію до навчання, недостатній розвиток соціально-побутових навичок та навичок самообслуговування. Відсутність емоційної прихильності дітей до матері ОСОБА_2

Окрім цього в позовній заяві зазначається, що в ході візиту 18 травня 2015 року представниками центру соціальної служби до відповідача, виявлено відсутність останньої за місцем її реєстрації та проживання, антисанітарний стан як у будинку так й на прибудинковій території. Також встановлено відсутність належних умов для проживання дітей.

Зі слів сусідів, відповідач ОСОБА_2 вдома не проживає протягом тривалого часу. Однак коли появляється по місцю проживання, то не сама, а з особами що ведуть антисоціальний спосіб життя та в стані алкогольного сп'яніння.

Вищевказані обставини створюють несприятливий вплив на етичний, фізичний та психічний розвиток дітей. З огляду на це, позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, а тому просить відібрати цих дітей від матері ОСОБА_2.

Також, в позові позивач просить передати малолітніх дітей йому під опіку.

Представник позивача Кварцяна М.М. у судових засіданнях підтримала позовні вимоги повністю з підстав зазначених у позовній заяві та просила їх задоволити.

Прокурор Ковальчин М.м. у судовому засіданні проти позову не заперечила, також просила його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти відібрання від неї малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав не заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, думку прокурора, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, суд встановив такі обставини.

Матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.3-5).

Згідно повідомлення Монастириського районного управління юстиції в Тернопільській області від 08.08.2014 року №1320/03.1-02-14.5 реєстрацію народження ОСОБА_3 проведено за ст. 133 СК України, підставою запису відомостей про батька зазначено - «актовий запис про шлюб №6 від 28.03.2001 року, складений Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Як вбачається з даних довідки - характеристики від 30.07.2014 року №181/28 виданої виконкомом Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, на адресу сільської ради від жителів села Задарів неодноразово надходили скарги з приводу недобросовісного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків та зловживання нею алкогольними напоями.

Також у судовому засіданні встановлено, що з 01 серпня 2014 року діти перебувають на обліку в службі у справах дітей Монастириської районної державної адміністрації, як діти, що опинилися в складних життєвих обставинах. Це сталося у зв'язку з неналежним доглядом та виховання відповідачем ОСОБА_2 своїх дітей, за що остання неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності.

Як слідує з рішення від 16.10.2014 року №18 комісії з питань захисту прав дитини при Монастириській районній державній адміністрації, члени комісії вирішили малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 направити в центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації та зобов'язано відповідача ОСОБА_2 створити належні житлово-побутові умови для утримання і виховання дітей, а саме, провести ремонт у кімнатах, поміняти піч, посклити вікна, виділити для дітей окрему кімнату для повноцінного, гармонійного розвитку дітей; забезпечити дітей необхідними продуктами, одягом, взуттям відповідно до сезону, дровами для опалення кімнат в осінньо-зимовий період, не зловживати алкогольними напоями, дбати про санітарно-гігієнічний стан помешкання. Також даним рішенням ОСОБА_2 попереджено, що невиконання рекомендованих комісією обов'язків є підставами для позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до Акту вилучення дітей від 17 жовтня 2014 року (а.с.12) вилучених дітей ОСОБА_2 направлено до центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації.

Як вбачається з листа, наданого службою у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації від 21.05.2015 року №71, відповідач ОСОБА_2 за період перебування дітей у центрі соціально-психологічної реабілітації відвідувала їх всього п'ять разів (21.10.2014 року, 03.01.2015 року, 05.01.2015 року, 13.02.2015 року, 04.03.2015 року). Така мінімальна кількість відвідувань, свідчить про неналежне виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків, оскільки нею ігноруються необхідні потреби дітей в увазі, опіці та любові.

Також як встановлено в судовому засіданні, рішенням органу опіки та піклування Монастириської державної адміністрації від 22 липня 2015 року прийнято висновок №8 про доцільність відібрання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав.

Визначаючись із позовними вимогами суд зважає на таке.

Приписи ч. 2 ст. 150 СК України визначають обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин 1 та 4 ст. 155 цього Кодексу, виконання батьками цих обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 164 вищевказаного Кодексу, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.ст. 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що «...Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків». «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини... Держава надає батькам... допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей..., захищає права сім'ї». «Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили».

Частиною першою ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 часини першої статі 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їхнім бажанням або органу опіки та піклування.

Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. (принцип 6) вказує, що дитина може бути розлучена з матір"ю лише у винятковій ситуації.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989 р. (стаття 9) зазначає про те, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

З огляду на зазначені обставини суд прийшов до висновку, що діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 опинилися в небезпечних для їхнього життя, здоров'я і морального виховання умовах. Зазначені обставини зумовлені аморальною, антигромадською поведінкою їхньої матері ОСОБА_2

Окрім цього, до небезпечної для морального виховання ситуації суд також відносить малу кількість відвідувань, без поважних на те причин, відповідачем своїх дітей у закладі де вони перебувають після їх примусового відібрання.

Вищевказані обставини створюють несприятливий вплив на етичний, фізичний та психічний розвиток дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дослідженими письмовими доказами та поясненнями представника позивача, підтверджується ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а тому позовні вимоги щодо відібрання цих малолітніх дітей від матері ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім цього суд зазначає, що у відповідності до частин 2 та 3 ст. 243 СК України, над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування може бути встановлена опіка. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з правилами ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Опіка над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки позбавлені судом батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування із ними небезпечне для життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування).

З огляду на зазначене, та враховуючи, що осіб, які б згідно законодавства виявили бажання опікуватися малолітніми дітьми судом не встановлено, позовна вимога щодо передання відібраних малолітніх дітей під опіку органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (п. 4) зазначено, що суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлений факт неналежної поведінки матері ОСОБА_2 по відношенню до виховання своїх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд вважає за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити своє ставлення до виховання своїх малолітніх дітей, а органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації поставити на контроль виконання нею батьківських обов'язків.

Керуючись статтею 124 Конституції України, ст. ст. 60, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 170 Сімейного кодексу України, -

у х в а л и в :

1.Позовні вимоги органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, без позбавлення батьківських прав - задоволити.

2.Відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 від матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

3.Передати малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 під опіку органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації.

4.Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінення ставлення до виховання своїх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

5.Органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації поставити на контроль виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян