Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1908/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Категорія - спори, пов'язані із застосуванням Закону України «Про захист прав споживачів»
Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

Іменем України

02.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі - Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким її вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, який підтримував доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргуфізичної особи-підприємця ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у встановлених ст. 303 ЦПК України межах,колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходи з того, що вимоги позивачки про розірвання договору, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі та доказах.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки суд дійшов його з дотримання вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги) ( ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 грудня 2014 року між ОСОБА_3 як замовником і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 як виконавцем укладено договір, за умовами якого відповідач зобов'язувався протягом 21 робочого дня з моменту підписання договору виготовити та передати у власність позивачки ПВХ конструкції (металопластикові вікна) з профілю Stello III та фурнітурою OXOR. Вартість замовлення складає 6000 грн., в яку входить ціна виготовлення, зберігання та доставки виробів, узгоджених в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору (п.2.4. договору). Відповідно до п.3.1 вказаного договору замовник зобов'язувався сплатити у повному обсязі та прийняти готові вироби згідно з умовами договору. Зазначений договір підписано позивачкоюОСОБА_3 , та скріплено печаткою ФОП ОСОБА_4.(а.с.5,49).

Із додатку № 1 до договору, укладеного між сторонами, який є його невід'ємною частиною (комерційна пропозиція), вбачається, що позивачка замовила два вікна: одне розміром 1350 х 1135 мм і складається із двох частин - одна глуха, а інша обладнана поворотно-відкидним механізмом, друге вікно розміром 1350 х 1910 мм є глухим. Своїм підписом на технічних кресленнях замовлення позивачка погодила з виробником розмір, конфігурацію, комплектацію та кількість виробів. Справжність свого підпису на цьому документі позивачка не заперечувала (а.с.21).

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_6, який проводив заміри та узгоджував з позивачкою конфігурацію і комплектацію вікон, показав суду, що позивачка спочатку мала намір замітини у квартирі три вікна на металопластикові, але коли було обраховано їх попередню вартість, то вона змінила свої наміри і, виходячи із своїх фінансових можливостей, замовила лише два вікна: в залі - глухе, а на кухні поворотно-відкидне . Саме таку конфігурацію вікон він відобразив у технічному кресленні та погодив із позивачкою. Свою згоду із замовленням вона підтвердила своїми підписами. (а.с.46).

За таких обставини правильним є висновок суду про те, що позивачка погодила з відповідачем та замовила вікна у кількості, комплектації та конфігурації, як зазначено у комерційні пропозиції. У відповідності з вимогами Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач надав всю необхідну інформацію позивачці щодо її замовлення.

При цьому суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи представника позивачки про те, що остання замовила три вікна, два з яких повинні відкриватися, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами.

Відповідно до п.1 ч. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, шляхом припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналогічне положення мітить ч.4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З урахуванням наведеного суд дійшов правильного висновку про те, що розірвання договору на вимогу однієї із сторін допускається, як наслідок істотного порушення стороною зобов'язань за договором.

Обов'язок надати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень законом (ст. 60 ЦПК України) покладено на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення вказаних вимог закону позивачкою не надано належних та допустимих доказів (ст.ст.58,59 ЦПК України) на підтвердження факту істотного порушення умов договору відповідачем, виготовлення продукції яка не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам. Не надано позивачкою доказів і на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем моральної шкоди.

За вказаних обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивачкою не наведено достатніх підстав для розірвання договору та стягнення сплачених за цим договором коштів, відшкодування моральної шкоди є правильним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до наданих доказів, по суті правильне, що згідно ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді