УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому просила виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

На обґрунтування своїх вимог посилались на ті обставини, що відповідачі вселилися у квартиру на підставі ордера від 05 жовтня 2007 року, який скасований постановою Одеського адміністративного апеляційного суду від 18 вересня 2013 року, яка набрала законної сили, однак квартиру не звільнили та продовжують у ній проживати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідачі просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ордер на вселення відповідачів у квартиру скасований, тому вони проживають у ній без законних підстав та мають бути виселені.

Проте з такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають з таких підстав.

Судами встановлено, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 08 вересня 2004 року за № 2920 «Про прийняття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам» ОСОБА_3 видано ордер від 05 жовтня 2007 року серії НОМЕР_1 на двокімнатну квартиру № 6, житловою площею 47,08 кв. м, по АДРЕСА_1 на дві особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які з 2007 року зареєстровані та проживають у квартирі.

18 вересня 2013 року постановою Одеського адміністративного апеляційного суду розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання відповідачам житлової площі та ордер на житлове приміщення визнані протиправними та скасовані.

Частиною 4 статті 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_504/ed_2015_02_12/pravo1/KD0003.html?pravo=1> 117 ЖК УРСР, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першої цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, та не перевірив їх, не встановив характер відносин, що виникли між сторонами, та не визначився із нормами матеріального права, які їх регулюють.

Не перевірив підстав визнання розпорядження та ордера недійсними та не встановив наявності передбачених законом підстав для виселення відповідачів без надання іншого житла, не з'ясував, чи займали вони до одержання ордера житлове приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду, а отже, чи підлягають виселенню без надання іншого житла, не надав відповідної оцінки цим обставинам, а пославшись на те, що відповідачі проживають у квартирі без законних підстав та добровільно не бажають її звільнити, зробив передчасний висновок про задоволення позову, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, на порушення ст. 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та постановив помилкову ухвалу про залишення рішення суду без змін.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. Савченко