Справа № 2-851/10
РІШЕННЯ іменем України

23 вересня 2010 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Мокрецького В.І., за участю секретаря судового засідання - Левченко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка водночас діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, районного комунального підприємства "Агроводсервіс", виконавчого комітету Глибочицької сільради Житомирського району про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та про визначення часток сторін у праві власності на вказане житло, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі просять суд визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 11.05.2004 року на ім'я відповідачів, а також визнати за кожним позивачем право власності по 1/5 частини вказаної квартири. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що на момент приватизації цієї квартири вони, як члени сім'ї відповідачів, мали право разом з останнім безкоштовно отримати спірну квартиру у власність.

В судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги з зазначених вище підстав.

Відповідачі та їх представник ОСОБА_7 позов не визнали з тих підстав, що позивачка ОСОБА_1 та її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент приватизації спірної квартири проживали та були зареєстровані у будинку АДРЕСА_2 власником якого є позивачка ОСОБА_1

Представники інших відповідачів до суду не з'явились, але надіслали заяви про визнання позову та про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити з нижчевикладених підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4, як основний квартиронаймач та ОСОБА_5, як член його сім'ї, згідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та на підставі відповідного розпорядження районного комунального підприємства "Агроводсервіс" №2560 від 21.04.2004 року, отримали 11.05.2004 року у спільну власність квартиру АДРЕСА_1. На момент даної приватизації позивачі, у відповідності до ст. 6 Закону України „Про свободу пересуванні та вільний вибір місця проживання в Україні", не були зареєстровані проживаючими у спірній квартирі, оскільки з 26.02.2004 року і дотепер позивачка ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою у власному будинку АДРЕСА_2.

Викладені факти підтверджуються; свідоцтвом про право власності відповідачів на спірне житло, яке було видане останнім 11.05.2004 року (а.с. 8); довідкою виконкому Глибочицької сільради №502 від 22.03.2004 року про те, що за спірною адресою зареєстровані лише відповідачі, а саме ОСОБА_4, як квартиронаймач, та ОСОБА_5, як член його сім'ї (а.с. 29); свідоцтвами про народження позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 де матір'ю останніх вказана позивачка ОСОБА_1 (а.с. 10,12); договором дарування частини будинку АДРЕСА_2 від 08.09.1997 року, у відповідності до якого ОСОБА_1 прийняла у дар 1/3 частину цього будинку (а.с. 11); ксерокопією паспорту позивачки ОСОБА_1, з якого вбачається, що остання разом з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 26.02.2004 року по даний час зареєстрована АДРЕСА_2.

Зі змісту ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" вбачається, що спірна квартира могла бути безкоштовно передана у власність лише наймачеві ОСОБА_4 та члену його сім'ї - сину ОСОБА_5, оскільки позивачі на момент приватизації були зареєстровані за іншою адресою. В суді позивачі не довели того факту, що вони на момент приватизації були членами сім'ї ОСОБА_4, та не вимагали визнати їх такими,. f

Доводи представника позивачів про те, що згідно до ст. 71 ЖК України за позивачами збереглося спірне житло, після того як вони знялись з реєстрації за цим житлом та

зареєструвались за іншим, є хибними, оскільки вказана норма житлового законодавці передбачає збереження житла за наймачем та членами його сім'ї у разі їх тимчасової відсутнос- а ' не у разі їх зняття з реєстраційного обліку за вказаним житлом в порядку ст. 7 Закону України ~:г свободу пересуванні та вільний вибір місця проживання в Україні".

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а то».' *! задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутн п_: час проголошення рішення з моменту отримання його копії, може бути подана апеляційна скарга -: Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд.

Суддя: