Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Марченко Л.М. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 234/1425/15-ц
01 вересня 2015 року Справа № 22ц/778/3361/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Боєва В.В., Дзярук М.П.

секретар - Остащенко О.В.

при участі: прокурора - адвоката -

__________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та поділ спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебували в шлюбі, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу та поділ спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з лютого 2010 року по листопад 2014 року вона проживала спільно з відповідачем, без реєстрації шлюбу. За цей час за спільні кошти вони нажили майно: газову піч "Гефест 1200С" вартістю 1841 грн., холодильник за ціною 3816 грн., хлібопіч "Тефаль" вартістю 1519 грн., унітаз ціною 1500 грн., рукомийник, тумбу та шафу на суму 1000 грн., ванну вартістю 1950 грн., кондиціонер ціною 3000 грн., мультиварку РМС 0517АД вартістю 1550 грн., аерогриль "Сатурн" за ціною 870 грн. та соковижималку "Висборг" ціною 570 грн., а всього на суму 16 927 грн.. Після припинення стосунків між ними немає згоди про поділ речей. Просила набуте майно визнати спільною власністю чоловіка та жінки які не перебували у шлюбі та поділити його у рівних частках. При цьому воліла до передачі їй у власність все згадане майно й присудити на користь відповідачу компенсацію його частки у розмірі - 8463 грн. 50 коп..

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області у попередньому судовому засіданні 20.02.2015 року позов задоволено.

У скарзі зацікавлена особа прохала скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на необґрунтованість його висновків і неправильне застосування норм процесуального та матеріального права. Зокрема, твердила на тому що в спірний період вона проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство та за сумісні кошти купували майно й, натепер, у Краматорському міському суді вирішується заявлений нею спір щодо встановлення факту шлюбних відносин з відповідачем та поділ майна.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення в апеляційному порядку і ухваленням нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач визнав позов, а тому вважав за необхідне ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні.

Ухвалення рішення у разі визнання позову допускається у разі визнання відповідачем позову.

Однак, ст.174 ЦПК України (визнання позову) вимагає наявність законних підстав для задоволення позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд мав встановити усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, обставини щодо спільного проживання сторін у справі, та обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці чи визнання позову не порушує права свободи чи інтереси інших осіб ( ст.213-214 ЦПК).

За статтею 74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Позивач зазначав, що за час фактичних шлюбних відносин з відповідачем з лютого 2010 року до листопада 2014 року, за спільні кошти, вони купили: газову піч "Гефест 1200С", холодильник, хлібопіч "Тефаль", унітаз, рукомийник, тумбу, шафу, ванну, кондиціонер, мультиварку, аерогриль "Сатурн" та соковижималку "Висборг", а всього на суму 16 927 грн..

Обстоюючи свою позицію вимогами ст.60,74 СК заявник просив встановити факт проживання однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з лютого 2010 року по листопад 2014 року й, водночас, визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю подружжя та поділити між ними.

Згідно з ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

У ст.74 СК України, йдеться, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глава 8 цього Кодексу.

Отже, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Згідно зі ст.57,58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Таким чином, позивач мав надати суду належні та допустимі докази спільного проживання однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та те, що він брав участь у придбанні спірного майна внаслідок спільної праці сторін у справі.

Однак таких доказів матеріали справи не містять.

На підтвердження заявлених вимог заявник надав лише ксерокопії перших титульних сторінок технічних паспортів аерогрилю, мультиварки, соковижималки та холодильника (а.с.7.8, 9,10).

Втім, запропоновані докази не показують, що заявлені спірні речі були придбані саме сторонами за сумісні кошти й за час сумісного проживання.

Водночас, у справі є данні про те, що ОСОБА_4 (зацікавлена особа), починаючи з грудня 2014 року (до виникнення спору у цій справі) вирішує у Краматорському міському суду питання щодо встановлення факту сумісного проживання разом з відповідачем з липня 2007 року по листопад 2014 року та поділу майна нажитого спільно. (а.с.36).

У довідці про склад сім"ї ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3 зазначений як співмешканець (а.с.39).

Таким чином, на думку колегії суддів, позовні вимоги, з підстав та обставин зазначених в позовній заяві не можуть бути задоволені.

Беручи до уваги наведене, суд першої інстанції не правильно вирішив справу і ухвалив рішення яке не відповідає вимогам закону, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,309,313,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20.02.2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: