АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 756/2335/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Мариниченко М.М.
Ап. Провадження № 22-ц/7961601/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення відсотків та пені за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_2, про розірвання кредитного договору , -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство ( ПАТ) «КБ «Надра» звернулось в суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.63), обґрунтовуються тим, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (Банк), та ОСОБА_21 (позичальник) укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 141 079,46 доларів США, строком користування з 22 лютого 2008 року по 28 серпня 2018 року зі сплатою 12,79% річних плати за користування кредитними коштами.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 95694, 83 долари США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 1131839 грн. 78 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

ОСОБА_1 у вересні 2014 року подав зустрічний позов (а.с.92,93) про розірвання кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2010 році звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до нього та ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Рішенням цього суду від 21 травня 2012 року позов задоволено, стягнуто заборгованість за кредитним договором. Позивач за зустрічним позовом зазначав, що Банк, звернувшись до суду з вимогою про дострокове погашення кредиту, в односторонньому порядку відмовився від виконання кредитного договору, а тому просив суд розірвати договір з дати набрання чинності рішення, з 06 вересня 2012 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року первісний позов задовольнити частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість по сплаті відсотків за кредитним договором у розмірі 74918 (сімдесят чотири тисячі дев'ятсот вісімнадцять) доларів 06 центів США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 886100 (вісімсот вісімдесят шість тисяч сто) грн. 53 коп. В задоволенні первісного позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судові витрати у розмірі 1827 грн.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судові витрати у розмірі 1827 грн.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_2, про розірвання кредитного договору від22 лютого 2008 року з 06 вересня 2012 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, постановлення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов про розірвання кредитного договору з 06 вересня 2012 року.

Апелянт зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Справу розглянуто без участі відповідачки ОСОБА_2, яка належним чином повідомлення про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове зворотне відправлення від 15 січня 2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник ПАТ КБ «Надра» скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 22 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір № 67/П/76/2008-840, за умовами якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 141079,46 доларів США для придбання земельної ділянки. Строк користування кредитом сторонами визначено до 22 лютого 2018 року зі сплатою 12,79% річних плати за користування кредитом (п.п.1.1 - 1.4 Кредитного договору). (а.с.5-9)

Згідно п. 1.3.1 нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши позичальнику суму кредиту, обумовлену в кредитному договорі, що підтверджується валютними меморіальними ордерами №991 та 987 від 22 лютого 2008 року, а також заявою позичальника на видачу готівки №987 від 22 лютого 2008 року (а.с.24,25,26).

Відповідно до умов кредитного договору (п.3.3) повернення кредиту здійснюється перерахуванням позичальником безготівкових платежів або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок тарифного пакету шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 1166 доларів США.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків, внаслідок чого Банк звернувся до суду з позовом про дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості.

Рішенням Шевченківського суду м. Києва від 21 травня 2012 року по справі №2-2971/2011 з відповідачів солідарно на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором №67/П/76/2008-840 від 22 лютого 2008 року станом на 22 березня 2010 року у розмірі 1340986 грн. 50 коп. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2012 року рішення у частині стягнення заборгованості залишено без змін (а.с.44-49).

З рішення суду вбачається, що вказаним рішенням суду стягнуто достроково кредит в повному обсязі у розмірі 136134,14 дол. США, а також нараховані відсотки та штрафні санкції відповідно до умов договору станом на 22 березня 2010 року з урахуванням платежів, здійснених боржником в ході розгляду справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що вказане рішення відповідачами за первісним позовом не виконано.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти від суми позики виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Оскільки позичальником не було погашено заборгованість за кредитним договором відповідно до рішення суду і позичальник продовжує користуватись кредитними коштами, банком, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості (а.с.68), за період з 22 березня 2010 року по 18 червня 2014 року нараховано відсотки за користування кредитом в розмірі 74918,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 886100 грн. 53 коп.

З метою забезпечення виконання зобов*язань за даним кредитним договором, 22 лютого 2008 року між Банком (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором (а.с.10-11).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин, враховуючи, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість по сплаті відсотків за період з 22 березня 2010 року по 18 червня 2014 року в розмірі 74 918,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2014 року становить 886100 грн. 53 коп., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованості з відповідачів солідарно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що зустрічний позов ОСОБА_1 про розірвання вказаного кредитного договору не підлягав задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

ОСОБА_1 не надав доказів істотного порушення договору іншою стороною (Банком), які могли б бути підставою для розірвання договору, а наявність порушень договору зі сторони позичальника може бути підставою для розірвання договору лише з ініціативи Банку.

Крім того, дострокове стягнення Банком у судовому порядку заборгованості за кредитним договором у зв'язку з неналежним виконанням договору іншою стороною не є відмовою Банку від договору, а є наслідком невиконання боржником своїх зобов'язань та способом цивільно-правової відповідальності боржника.

Отже, за відсутності доказів істотного порушення договору Банком або згоди обох сторін на розірвання кредитного договору, відсутні підстави для розірвання вказаного договору в судовому порядку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, відмовивши у зустрічному позові, оскільки позивачем не було надано доказів істотного порушення договору іншою стороною (Банком), які могли б бути підставою для розірвання договору, а наявність порушень договору зі сторони позичальника може бути підставою для розірвання договору лише з ініціативи Банку.

За таких обставин, не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги, якою висновок суду першої інстанції не спростовується. Доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: