Справа № 907/10/2012
Провадження № 22-ц/779/1626/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк", заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 07.10.2008р., що станом на 25.10.2011 року в загальному розмірі в гривневому еквіваленті складає - 534 363,37 грн. (п'ятсот тридцять чотири тисячі триста шістдесят три ) гривні 37 коп., що за курсом НБУ станом на 25.10.2011р. становить 66 998,93 дол. США.

Стягнуто з в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 2823,00 ( дві тисячі вісімсот двадцять три грн.) гривень 00 коп.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги її доводи щодо недійсності укладеної поруки внаслідок зміни умов основного зобов'язання в бік збільшення відповідальності без згоди поручителя

Апелянт також вказує, що суд першої інстанції не врахував, що незважаючи на існуючий зміст договору поруки, банком в односторонньому порядку шляхом підроблення її підпису, внесено зміни до існуючого договору поруки шляхом оформлення додаткової угоди, де без її відома нібито отримано згоду на зміну основного зобов'язання, яке забезпечувалось договором.

Крім того, суд в резолютивній частині рішення стягнув загальну суму заборгованості, не розшифрувавши при цьому штрафні санкції, не врахував, що такі не можуть стягуватися в іноземній валюті та не звернув увагу на строк позовної давності щодо стягнення пені та штрафів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили про їх задоволення.

Представник позивача вимоги скарги не визнав та заперечив проти їх задоволення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає цим вимогам права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 07.10.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк») (надалі - Позивач або Банк) та ОСОБА_5 (Відповідач-1) було укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 (надалі - Кредитний договір), згідно з яким банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 50 000,00 дол. США, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у порядку і на умовах зазначених в даному Договорі. Для виконання взятих на себе зобов'язань, банк, згідно п.1.2.5 Кредитного договору надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Факт надання кредиту підтверджується заявою на видачу готівки № 66 від 08 жовтня 2008р.

З метою забезпечення виконання взятого на себе відповідачем-1 зобов'язання по кредитному договору, було укладено з ОСОБА_2 договір поруки № 232814 від 07.10.2008р.

Разом з тим, відповідач, підписавши вищезгаданий кредитний договір, зобов'язувався належним чином виконувати умови кредитного договору, в т.ч. своєчасно погашати кредит та відсотки за користування кредитами. Згідно із підписаним відповідачем графіками погашення кредиту.

Згідно умов п.1.2.9. кредитного договору за використання кредитних коштів процентна ставка встановлюється у розмірі 15,50% річних.

За порушення строків повернення кредиту, згідно п. 4.1. Правил до кредитного договору, боржнику нараховується пеня: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.

Згідно п. 3.4.2. Правил до кредитного договору, передбачено обов'язок позичальника повідомити банк про зміну паспортних даних, фактичної адреси проживання, даних прописки (реєстрації), робочого та домашнього номерів телефонів, зміни місця роботи та виникнення будь-яких інших обставин, які можуть вплинути на виконання позичальником зобов'язань по даному договору, в триденний строк з моменту проведення таких змін.

Згідно п. 4.3. Правил до кредитного договору, відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф (неустойку), в сумі 500,00 гривень за порушення своїх зобов'язань (в тому числі і за порушення термінів виконання зобов'язань), встановлених п.п. кредитного договору.

Відповідно до п. 1.2.8. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь- якому випадку не пізніше 07.10.2015року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної додаткової угоди сторін.

Згідно розділу 6 Правил до кредитного договору, у випадку порушення позичальником умов даного договору, в тому числі термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих і процентів, комісій.

Проте, отримавши кредитні кошти, відповідач1 не виконував належним чином зобов'язань по його поверненню.

Вищевказані обставини підтверджуються документальними доказами, що є в матеріалах справи, та не спростовані відповідачами.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунком заборгованості, станом на 25.10.2011р. сума боргу становить -534 363,37 гривень, в тому числі: заборгованість за ОБ - 48 613,13 дол.США (387 723,74 грн.), заборгованість по процентах - 16 358,52 дол.США (130 470,65 грн.), пеня ОБ - 193,92 дол.США (1 546,64грн.), пеня % - 1 770,67 дол.США (14 122,34 грн.), штрафні санкції - 62,69 дол.США (500,00грн.) Даний розрахунок відповідачами не спростований.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачі в добровільному порядку своїх зобов'язань по договору не виконують, то з них слід стягнути в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати в користь банку. Спосіб захисту обраний позивачем - стягнення солідарно з позичальника та фінансового поручителя заборгованості, не суперечить законодавству.

Проте, в повній мірі колегія суддів з таким висновком погодитись не може.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За договором поруки, згідно ст. 553 ЦК поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до вимог п.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із даної норми закону випливає, що в межах зазначеного строку кредитор повинен звернутися до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов'язання. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З огляду на вказане, доцільно тлумачити використовуваний в ч. 4 ст. 559 ЦК України термін "вимога" в широкому значенні - маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, в тому числі і позовну.

Колегія суддів вважає, що оскільки боржник ОСОБА_5 не виконав взяті на себе зобов'язання, то вимоги позивача про стягнення суми боргу за кредитним договором з нього як основного боржника та ОСОБА_2 - як поручителя за кредитним договором в солідарному порядку є обґрунтованими.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії письмових претензій, які банк неодноразово направляв на адресу боржника та поручителя з повідомленням про їх вручення, а тому посилання апелянта про те, що кредитор не подав вимоги до поручителя є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що порука припинилася не заслуговують на увагу, оскільки кредитним договором передбачено, що умови договору діють до повного його виконання.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, судом проігноровано п.п. 13,14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК. У ній, зокрема, має бути зазначено розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні. При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.

Проте, в порушення зазначених вимог, суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення вказав тільки загальну суму заборгованості.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, а також п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Однак, суд першої інстанції зазначеного не врахував та помилково стягнув з відповідачів судові витрати в солідарному порядку.

Враховуючи, наявні в матеріалах справи квитанції, позивачем оплачено 2823грн. судового збору. Отже з відповідачів на користь банку слід стягнути по 1411,50грн. з кожного сплаченого судового збору, у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року змінити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 07.10.2008р., що станом на 25.10.2011 року в загальному розмірі в гривневому еквіваленті складає - 534 363,37 грн. (п'ятсот тридцять чотири тисячі триста шістдесят три ) гривні 37 коп., що за курсом НБУ станом на 25.10.2011р. становить 66 998,93 дол. США, з яких 48613,13 дол. США, що за курсом НБУ становить 387723,74грн.- заборгованості за ОБ; 16358,52 дол. США, що за курсом НБУ становить 130479,65грн. - заборгованості по процентах; 193,92 дол. США, що за курсом НБУ становить 1546,64грн. - пеня ОБ; 1770,67 дол. США, що за курсом НБУ становить 14122,34грн. - пеня по процентах; 62,69 дол. США, що за курсом НБУ становить 500грн. - штрафні санкції.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» по 1411,50грн. з кожного понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк