У Х В А Л А

11 серпня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись з заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягненя з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського районного суду м.Маріуполя надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягненя з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованої заробітної плати.

Згідно п.1. ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу зокрема має бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.12 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так заявником в заяві не зазначено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір , постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах, вважаю, що дана заява повинна бути залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 121 ч.1, 119 ч.5 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягненя з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованої заробітної плати, - залишити без руху, надавши заявнику термін для усунення недоліків у заяві строком пять днів з дня отримання ухвали, розяснивши, що у випадку якщо недоліки не будуть усунені у вказаний термін, заява буде вважатися неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1