Справа № 369/2506/15 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/3845/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 40 01.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Сержанюка А.С., Іванової І.В.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМОКС" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМОКС" до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом визнання недостовірною інформацією та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМОКС"звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації шляхом визнання недостовірною інформації та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що відповідачка неодноразово зверталася до різних підприємств та посадових осіб, до державних органів та установ з численними скаргами на позивача, які виявлялися необгрунтованими і лише заважали здійснювати позивачу господарську діяльність.

Листом від 09 серпня 2013 року ОСОБА_2 зверталася до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та до генерального прокурора Пшонки В.П. із звинуваченням в адресу забудовника в порушеннях норм законодавства.

Аналізуючи той факт, що під впливом світової економічно-фінансової кризи забудовниками зупинено будівництво, а ЖК «Чайка» і її забудовник ТОВ «ОМОКС» продовжує будуватися і розбудовуватися, тим самим збільшуючи площі і кількість житлових місць, розвиває інфраструктуру свого містечка, збільшує кількість магазинів, а також місць соцкультпобуту, що підтверджується вищевикладеними відповідними доказами, то позивач вважав, що всі твердження ОСОБА_2 в її листі є неправдивою інформацією, яку вона особисто повинна спростувати.

Враховуючи вищенаведене, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОМОКС"просило визнати недостовірною інформацію відносно ЖК «Чайка», яка була поширена ОСОБА_2 у електронному листі-зверненні від 04.04.2014 року о 12:39:16 до Комітету з Державної премії України в галузі архітектури, а саме: інформацію про відсутність інфраструктури в житловому комплексі «Чайка», збудованому ТОВ «ОМОКС», про низьку якість об'єктів будівництва (осипання штукатурки, погану якість фасадів, проблеми з тиском та відсутністю води, неправильне розташування вікон у будинках, не передбачення достатньої кількості дитячих майданчиків на прибудинковій території).

Також ТОВ просило зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати інформацію, вказану у електронному листі-зверненні від 04.04.2014 року о 12:39:16 до Комітету із Державної премії України в галузі архітектури, шляхом направлення листа із спростуванням Комітету із Державної премії України в галузі архітектури, а також до забудовника ЖК «Чайка» ТОВ «Омокс» листа із вибаченнями і судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідачка неодноразово зверталася до державних органів та установ з численними скаргами на дії Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМОКС", зокрема4 квітня 2014 року о 12 год. 39 хв. 15 сек. з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну поштову скриньку до комітету з Державної премії України в галузі архітектури надійшов лист від імені ОСОБА_2, що на думку позивача є поширенням інформації, яка не відповідає дійсності, і порочить честь, гідність та ділову репутацію, однак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зазначені твердження не відповідали дійсності.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтею 68 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 297 ЦК України закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до положень ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових та професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Згідно ч.5 п.15 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При вирішенні спору про поширення інформації, яка не відповідає дійсності, і порочить честь, гідність та ділову репутацію, відшкодування моральної шкоди поширенням недостовірної інформації, суд повинен враховувати вимоги закону про необхідність визначення характеру такої інформації та з'ясовування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши норми закону, які регулюють спірні правовідносини сторін, дійшов вірного висновку, що інформація, висловлена в листі, надісланому з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну поштову скриньку до комітету з Державної премії України в галузі архітектури надійшов від імені ОСОБА_2, не є фактичним твердженням, а відноситься до оціночних суджень, критичних оцінок певних фактів (недоліків) тощо, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, оскільки у даному листі зазначено, що особа яка його відправила, вважає про існування певних, на її суб'єктивну думку, недоліків ЖК «Чайка», у зв'язку з чим і була висловлена відповідна думка.

Судом першої інстанції було вірно відхилено доводи позивача в якості листів від імені ОСОБА_2 в тому числі і колективні звернення, що стосуються діяльності позивача ТОВ «ОМОКС» та його директора, оскільки вони в силу ст.ст.57-59 не є належними та допустимими доказами по даній справі і не відносяться до даного предмету спору.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОМОКС" відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Сержанюк А.С.

Іванова І.В.