Справа № 523/4440/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживача, про визнання кредитного договору недійсним, про відшкодування збитків, про відшкодування моральної шкоди, про тлумачення окремих пунктів договору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживача, про визнання кредитного договору недійсним, про відшкодування збитків, про відшкодування моральної шкоди, про тлумачення окремих пунктів договору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.09.2007 позивач і відповідач уклали договір споживчого кредиту за умовами якого: позивач отримує кредит в сумі 57970,00. (пятдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят) доларів США, що еквівалентно в гривнях 292748,50 (двісті дев'ятсот дві тисячі сімсот сорок вісім) грн. 50 коп. за курсом Національного банку України. Курс становив 5,5 грн. за 1 долар США на момент укладання договору. Відповідно до підпункту 1.2.2 пункту 1.2 спірного договору «Позичальник» (позивач) зобов'язався повертати суму кредиту ануїтетними платежами щомісяця до погашення кредиту у розмірі 825,00 доларів США.

Позивач, при укладенні договору виходив з того, що курс долара до гривні буде стабільним протягом усього терміну дії договору і не припускав, що курс гривні почне різко змінюватися до долара: з 5,5 грн. за 1 долар США в 2007 р. до 30 грн. за долар США в лютому 2015 року, тобто курс піднявся більш ніж в 5-ть разів (більше 500%). Якщо б позивач знав при укладенні договору, що гривня знеціниться так сильно під час дії договору, по відношенню до долара США більш ніж на 500%, то не уклав би спірний договір на умовах, передбачених у договорі, або уклав би його на інших умовах, оскільки до при такому курсі гривні до долара позивачеві не вигідно було б укладати договір.

06.03.2015 позивач направив на адресу відповідача заяву про зміну умов договору, а саме підпункту 1.2.2 пункту 1.2, в частині ануїтетних платежів за договором 825 доларів США, що еквівалентно 4537,50 грн. за курсом Національного банку України 5,5 грн. за 1 долар США на момент укладання договору.

Також позивач запропонував змінити п. 1.3.1 договору, яким передбачалася зміна процентної ставки 11,6% річних на іншу ставку протягом терміну дії договору.

Відповідач не погодився на зміни запропонованих позивачем, оскільки відповіді не дав. Позивач посилається на те, що при укладанні договору відповідач в порушення п.3.8 «Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженого постановою НБУ від 10.05.2007 № 168 зобов'язаний був надати, але не надав при укладенні договору інформацію про те, що валютні ризики при виконанні зобов'язань за договором несе позивач.

Позивач, не знав про те, що валютні ризики за договором несе він, оскільки в умовах договору прямо не передбачено, що валютні ризики несе позивач, де в п. 1.1 вказано - вартість валютного договору в гривнях складає 292748,50 грн., визначеного за курсом Національного банку України, який становив 5,05 грн. за долар США на момент укладання угоди. Крім того, п.10.2 підпункту «в» договору передбачено, що при валютних коливаннях відповідач може змінити процентну ставку за договором.

В звязку з чим, він вважає, що уклав договір під впливом помилки, оскільки якщо б позивач знав про те, що валютні ризики при укладенні договору при виконанні зобов'язань несе він, то ніколи не уклав би даний договір.

При цьому, позивач посилається на те, що в порушення ст.ст. 15, 19 № Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не надав йому необхідну, достовірну, своєчасну інформацію щодо придбання кредиту щодо спірного договору, яка повинна містити відомості про основні її властивості і зокрема про валютні ризики, які несе та чи інша сторона угоди. В звязку з чим, він вважає, що йому заподіяно збитки неповною інформацією. Окрім того, договір був укладений з застосування нечесної підприємницької діяльності, оскільки позивачу не була не надана інформація про те, що валютні ризики при виконанні зобов'язань за договором покладаються на нього, у звязку з чим, він вважає, що необхідно визнати недійсним кредитний договір, повернути сторін у первісний стан та стягнути з відповідача матеріальна та моральну шкоду.

На підставі викладеного, позивач просив:

1. Визнати недійсною угоду споживчого кредиту в доларах США №0 від 11.09.2007 з додатками № 1 та № 2 від 11.09.2007 укладену між позивачем та відповідачем із застосуванням нечесної підприємницької практики, яка ввела позивача в оману (ненаданням відповідачем інформації про те, що валютні ризики при виконанні зобов'язань за договором несе позивач, що має важливе значення для усвідомленого прийняття рішення позивачем укласти угоду), що вважав, що валютні ризики по даному кредитному договору несе відповідач.

2. Застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони в первісне стан, стягнувши збитки в сумі 63533,00 доларів США (еквівалент 288719,85 грн.,), які заподіяні позивачеві незаконної угодою і не наданням відповідачем своєчасної інформації про те, що валютні ризики при виконанні зобов'язань за кредитним договором несе позивач.

3. Стягнути моральну шкоду з відповідача за душевні страждання в сумі 100000,00 грн. завдані відповідачем, ускладненням прочитання додаткової угоди № 1 від 11.09.2007р. до договору споживчого кредиту № 0, виконаного меншим по кеглю шрифту ніж основний договір, введенням позивача в оману по укладеній угоді і не наданням своєчасної інформації при укладенні договору про те, що валютні ризики при виконанні зобов'язань за договором несе позивач, які спричинили заподіяння відповідачем збитків позивачеві.

4. постановіть рішення про тлумачення змісту правочину споживчого кредиту від 11.09.2007 г.№0 п.1.1; п. 1.2.2; п.10.2 ч 1. подпункта «в» (без урахування підпунктів «а» і «б».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а також підтвердив обставини заявленого позову. Він також пояснив, що відповідач навмисно ввів позивача в оману шляхом неповідомлення про валютні ризики. Крім того, позивач має заробіток у гривнях, а тому розраховував придбати валюту в банку за курсом, який був визначений в кредитному договору. В разі повідомлення позивача про валютні ризики, він би не укладав кредитний договір.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими. Вона також пояснила, що позивач самостійно обрав валюту кредиту, а також був повідомлений про всі умови договору, а також про наслідки його укладення. Позивач придбав вантажний автомобіль на кредитні кошти та використовує його для отримання прибутку, а тому посилання позивача на отримання збитків безпідставні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 11 вересня 2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (надалі - Кредитний договір), за яким ОСОБА_4 надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 57 970,00 дол. США. (а.с.3)

Так, згідно п. 1.1 договору ОСОБА_4 зобовязується надати позичальнику однією сумою, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошві кошти) в іноземній валюті в сумі 57 970,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначений цим ОСОБА_4. Вказана суму кредиту дорівнює еквівалентну 292748 гривень 50 копійок за курсом Національного Банку України на день укладання цього договору.

Відповідно до п.1.2.1 договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 11.09.2007р..

Пунктом 1.2.2 договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 10 вересня 2017р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлених на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком термін (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього ОСОБА_4 на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9., 5.3, 5,6, 5.8., 5.10, 8.4., 10.2., 10.14 ОСОБА_4.

Цим же пунктом передбачено, що позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 825 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки, згідно із п. 1.3.1 та 10.2. цього ОСОБА_4.

Пунктом 10.1. ОСОБА_4 встановлено, що відповідно до вимог статті 651 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що протягом дії цього ОСОБА_4 відповідно до умов п. 1.3.1. ОСОБА_4 може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме:

а) порушення Позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього ОСОБА_4 та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим ОСОБА_4); та/або

б) погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться Банком відповідно до внутрішніх нормативних документів на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних по виконанню Позичальником кредитної дисципліни, тобто, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобов'язань, передбачених цим ОСОБА_4; та/або

в) здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього ОСОБА_4 чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункту за бланковими кредитами "овернайт" НБУ з дати укладення цього ОСОБА_4 чи останнього перегляду процентної ставки; та/або

Одночасно з підписанням Кредитного договору, 11.09.2007 р. між сторонами за Кредитним договором укладено також Додаткову угоду № 1 «Графік платежів та сукупна вартість кредиту», в якому зазначена сукупна вартість кредиту на вимогу положень законодавства про захист прав споживачів. (а.с. 58-60).

Так, між сторонами виникли договірні зобовязання, які регулюються наступними нормами законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач посилається на те, при укладанні договору відповідач в порушення п.3.8 «Правил надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженого постановою НБУ від 10.05.2007 № 168 зобов'язаний був надати, але не надав при укладенні договору інформацію про те, що валютні ризики при виконанні зобов'язань за договором несе позивач.

На підставі викладеного, він вважає, що договір укладеним під впливом обману.

Так, ч. 1 ст. 230 ЦК України встановлено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Пунктом 3.8 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженого постановою НБУ від 10.05.2007 № 168 встановлено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки

зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач.

В судовому засіданні встановлено, що банк під час підписання кредитного договору отримав інформаційний лист від 11.09.2007р., відповідно до вимог п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»

У вищевказаному листі в 10 розділі встановлено, що відповідно до вимог статті 651 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що протягом дії цього ОСОБА_4 відповідно до умов п. 1.3.1. ОСОБА_4 може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої із наступних обставин, а саме:

- здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5% у порівнянні з курсом гривні до долара США, установленого НБУ на дату укладення цього ОСОБА_4 чи останнього перегляду процентної ставки; підвищення ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ); підвищення ставки на 3 (три) відсоткових пункту за бланковими кредитами "овернайт" НБУ з дати укладення цього ОСОБА_4 чи останнього перегляду процентної ставки.

Необхідно відзначити, що Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженого постановою НБУ від 10.05.2007 № 168 не встановлено в якій формі, а також якого змісту повинна бути інформація, яка надається банком про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач.

Суд вважає, що в п. 10 інформаційного листа Банку, а також пп. в) п. 10.1. ОСОБА_4 є певна інформація про валютні ризики, тобто можливу зміну процентної ставки за договором.

Необхідно також зазначити, що позивачем самостійно обрана валюта зобовязань за кредитним договором, при цьому, укладання кредитного договору у іноземній валюті на час укладення договору не було заборонено.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивач усвідомлював наслідки укладення кредитного договору, а також про обовязок повернення коштів у валюті зобовязання, а саме в доларах США.

При цьому, посилання позивача на порушення відповідачем ст.ст. 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме на ненадання банком повної та достовірної інформацію про валютні ризики, здійснення нечесної підприємницької діяльності є безпідставним.

Таким чином, відсутні підставі для визнання кредитного договору та додатків до нього недійсними на підставі ст.ст. 201 ч.1, ст. 215, 230 ЦК України, а також застосування наслідків недійсності правочинів передбачених ст. 216 ЦК України.

Судом також не встановлено підстав для визнання кредитного договору недійсним, як такого, що укладений під впливом помилки, ст. 229 ЦК України, оскільки усвідомлював наслідки укладення кредитного договору, був обізнаний із суттєвими умовами договору, а також про обовязок повернення коштів у валюті зобовязання, а саме в доларах США.

Крім того, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, які передбачені ст.ст. 22,23,227,1166, 1167 ЦК України відсутні, оскільки судом не встановлено неправомірності дій відповідача.

Позивач також просить постановіть рішення про тлумачення змісту правочину споживчого кредиту від 11.09.2007 г.№0 п.1.1; п. 1.2.2; п.10.2 ч 1. подпункта «в» (без урахування підпунктів «а» і «б»).

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

У відповідності до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

В той час, ані в позовній заяві, ані в судовому засіданні представником позивача не доведено суду, що є незрозумілими в договорі, що потребує детального тлумачення.

Суд вважає, що зміст правочину є належно витлумачений в тесті договору, та не потребує додаткового тлумачення.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою НБУ від 10.05.2007 № 168 , ст.ст. 15, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р., ст.ст. 22,23,201,213,215,216,227,229,230,524,533,626,629,1054,1166,1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживача, про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11.09.2007р., а також додатків № 1 та № 2 до даного договору від 11.09.2007р., про відшкодування збитків, про відшкодування моральної шкоди, про тлумачення окремих пунктів договору залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення.

Суддя