АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/6192/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1709/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Варвус Ю.Д., Переверзєвої Н.І.,

при секретарі: Дубовій М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав.

Позивачка зазначила, що з 16.02.2013 року вона перебували з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося через що, сторони за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.01.2015 року розірвали шлюб. Відповідно до рішення цього ж суду від 28.04.2015 року з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки стягнуто аліменти. Донька проживає разом з мамою та повністю перебуває на її утриманні. Проте відповідач, як батько дитини, взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Життям малолітньої доньки не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. З пологового будинку свою доньку разом з позивачкою не забрав.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 липня 2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

_______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Салоїд Н.М. Категорія: 48,52

Доповідач: Янчук Т.О.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовної заяви посилаючись на те, що воно не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, суд дав неправильну правову оцінку обставинам справи та не захистив інтереси малолітньої дитини щодо створення умов для її виховання, лікування, утримання та подальшого розвитку. А саме, судом першої інстанції не взято до уваги докази,які надавалися позивачкою та відмовлено у витребуванні характеристики, що позбавило позивача можливості довести ті обставини, які мають значення для справи. Не взято до уваги пояснення свідків сторони позивача, які зазначають, що ОСОБА_3 був повідомлений телефоном позивачкою про те, що у нього народилася донька, проте жодного разу не провідав доньку, не поцікавившись її здоров'ям, крім того, не забрав позивачку з пологового будинку. Подання апеляції на рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки є поясненням того, що відповідач ухиляється від утриманням доньки. На теперішній час аліменти відповідачем не сплачуються. Судом не взято до уваги, висновок психологів, що з моменту народження доньки її виховує інший чоловік, дитина вважає його своїм батьком, та який має намір удочерити малолітню дитину. Не взято до уваги постанову Хмельницького міськрайонного суду від 06 травня 2015 року у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_5. Зазначена постанова набрала законної сили, і тому в силу положень ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення для даної справи.

В судовому засіданні позивачка та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити у повному обсязі

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, доводи позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пред'явивши позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 просила задовольнити вимоги на підставі п.п.1,2 ч.1 ст.164 СК України. Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, фактичні обставини справи, докази по справі не надають підстав для висновку, що такий крайній захід може бути застосований до відповідача.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Малолітня донька проживає разом з мамою. Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 січня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.04.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки стягнуто аліменти. Згідно висновку органу опіки та піклування від 27.04.2015 року за №01-34-648/15 позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно доньки є недоцільним та не відповідає інтересам дитини ( а.с.30).

Як вбачається із довідок наданих з Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру, Хмельницького обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_3 на обліку в даних закладах не перебуває ( а.с.23,24). Відповідно до характеристики, виданої за місцем реєстрації, ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 01 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за спричинення ОСОБА_1 27 січня 2015 року легких ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с.48-49). Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 06 травня 2015 року ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 51 грн., за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_5, а саме не спілкується з нею та не надає коштів на її утримання (а.с.50).

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України N 20 від 19.12.2008 р.), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п. 18 вищевказаної Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд виходив з того, що відповідач дійсно не належним чином виконував батьківські обов'язки щодо свої малолітньої доньки, однак такі дії ним було вчинено не навмисно, враховуючи неприязні відносини, які склалися між сторонами та вік малолітньої дитини.

Як пояснював в судовому засіданні ОСОБА_3, перші три місяці після народження дитини, він спілкувався з донькою, матеріально надавав допомогу. В подальшому він був позбавлений можливості у виконанні своїх батьківських обов'язків, оскільки ОСОБА_1 здійснювалися в цьому перешкоди шляхом зміни місця проживання, а в подальшому сторони, у зв'язку з неприязними стосунками, не могли спілкуватися відносно малолітньої доньки.

Враховуючи щире каяття батька, його намір змінити своє ставлення до виховання своєї дитини, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, фактичні обставини справи, докази по справі не надають підстав для висновку, що такий крайній захід може бути застосований до відповідача, Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

За вказаних обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу - позбавлення батьківських прав є передчасним.

Правові підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 на підставі п.1 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України відсутні, оскільки належних та допустимих доказів у справі щодо відмови батька забрати дитину з пологового будинку не має.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки судом першої інстанції вироку Хмельницького міськрайонного суду від 01.04.2015 року не впливають на правові висновки суду першої інстанції, оскільки не містять доказів щодо тих підстав, за якими позивачка просила відповідача позбавити батьківських прав, а тільки підтверджує неприязні стосунки, які склалися між сторонами по справі.

Оскарження ОСОБА_3 в апеляційному порядку рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.04.2015 року про стягнення з нього на утримання малолітньої доньки та дружини аліментів у розмірі 900 грн. та 300 грн., є правом відповідача у разі незгоди з рішення суду першої інстанції щодо розміру аліментів, та не може являтися доказом його ухилення від утримання малолітньої доньки.

Постанова Хмельницького міськрайонного суду від 06 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 51 грн., за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_5., оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області, слухання справи апеляційним судом призначено на 27.08.2015 року, тому преюдиційного значення на підставі ст.61 ЦПК України не має.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук