АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7149/15 Справа № 208/1389/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

31 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі:ОСОБА_2

яка розглянула в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суд м. Дніпродзержинська від 27 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання правочину недійсним та вказував, що 17 грудня 2012 року помер його батько - ОСОБА_5.

Незадовго до смерті батько придбав у м. Дніпродзержинську квартиру АДРЕСА_1.

Як встановив позивач право власності на квартиру перейшло від ОСОБА_5 до іншої особи 06 липня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу. Тобто, невстановлені на даний час особи, здійснили відчуження квартири через півроку після смерті її власника.

Позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 06 липня 2013 р. укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що є добросовісним набувачем, тому підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири немає.

Рішенням суду І інстанції позов задоволено.

В скарзі апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду, в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 512969, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Померлому спадкодавцю ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2.

Право власності на квартиру перейшло від ОСОБА_5 до Богуша 1.1, на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1353. Тобто, невстановлені на даний час особи, здійснили відчуження зазначеної квартири через півроку після смерті її власника ОСОБА_5

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_4 посилався на те, що правочин укладений від імені ОСОБА_5 з ОСОБА_3 1.1 є таким, що порушує його права, як спадкоємця, та підлягає визнанню недійсним.

Суд при задоволенні позову посилався на пункту 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання договорів недійсними", яким передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом, ч. 1 ст. 215 , ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Також суд зазначав, що ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Право власності покійного батька позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на квартиру припинилося 17 грудня 2012 року.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ст. 1218 ЦК України вказано, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач прийняв спадщину шляхом звернення 12 червня 2013 року до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.

Відсутність правовстановлюючого документу у спадкодавця на квартиру не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 06 липня 2013 р. укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1353.

Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 308,35 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Проте погодитися з таким висновком суду неможливо, враховуючи наступне.

За ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

17 грудня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

Згідно вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.

27 січня 2014 року постановою державного нотаріуса відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з ненаданням ОСОБА_5 правовстановлюючих документів про право на спадкове нерухоме майно спадкодавцю. (а.с. 14) та зазначено, що реєстрація права власності станом на 06 липня 2013 року проведена за іншою особою.

Оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, як спадкоємця, суд мав розяснити йому право на звернення з позовом про визнання права власності в порядку спадкування.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що в провадженні Заводського РОВД м.Дніпродзержинська за його заявою 25 вересня 2014 року порушено кримінальну справу за ознаками ст.358 КК України, основним фігурантом по справі є гр.ОСОБА_7 яка за життя ОСОБА_5 представляла його інтереси та була присутня при нотаріальному оформленні договору купівлі- продажу, видаючи іншу особу за власника квартири. Вона отримала гроші за квартиру від відповідача та передала йому ключі від квартири та технічний паспорт. Суд відмовив йому в допиті вказаної особи як свідка та зупиненні провадження по справі до вирішенні кримінальної справи.

Крім того відповідач посилався на набуття права власності на квартиру як добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ч. 4 ст. 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосувано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення. В протиріч вимог вказаних норм Закону судом не встановлено: фактичних обставин по справі, не витребувано та не досліджено матеріали спадкової справи та підстави відмови видачі свідоцтва про право спадкування, правові підстави заперечень проти позову щодо добросовісності набуття права власності на квартиру та докази на які посилався відповідач, не надано роз'яснень позивачу, як того вимагає Закон, стосовно заявлення до суду вимог про визнання за ним права власності в порядку спадкування.

Суд зробив передчасні висновки та постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню, з постановленням нового - відмови в позові.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Івановича- задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним - скасувати, в позові відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О

С у д д і: ОСОБА_8

ОСОБА_9