Провадження № 22-ц/780/2775/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 26 25.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Іванової І.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості,посилаючись на те, що 30 серпня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та став правонаступником всіх прав та обов'язків АКІБ «Укрсиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0.

Відповідно до даного договору відповідач отримав кредит у сумі 30 848,00 доларів США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 30 серпня 2014 року, або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом, тобто АКІБ «Укрсиббанк» умови договору були виконані в повному обсязі.

Відповідач порушив умови договору, чим спричинив заборгованість у розмірі 39 048, 23 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23 травня 2014 року є еквівалентом 458 053 грн. 69 коп.

08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступив свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та актом прийому передачі документації. В добровільному порядку відповідач відмовляється виконувати умови договору, в зв'язку з чим позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що станом на 23 травня 2014 року склала 39 048, 23 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23 травня 2014 року є еквівалентом 458 053 грн. 69 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 30 серпня 2007 року, що станом на 23 травня 2014 року склало 30 371, 94 доларів США.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 30 848,00 доларів США на придбання транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель Pajero Sport, рік випуску 2007, на умовах визначених договором.

Відповідно до п.1.2.2 Договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 30 серпня 2014 року.

Згідно з п. 1.3.1. Договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5 % річних.

АКІБ «Укрсиббанк» виконав умови договору в повному обсязі та видав кредит в обумовленій договором сумі.

Проте відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, і що підтверджується довідкою від 23 травня 2014 року.

Відповідно до даної довідки заборгованість станом на 23 травня 2014 року становить: 39 048,23 доларів, що в еквіваленті складає 458 053,69 грн., дана заборгованість складається з: тіла кредиту - 22 023, 38 доларів, що в еквіваленті складає 258 344,38 грн., відсотків - 17 024,85 доларів, що в еквіваленті складає 199 709 грн. 32 коп.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з умовами кредитного договору був ознайомлений при його укладенні, підписав вказаний договір та тарифи до нього і отримав кредит в обумовленій договором сумі, але умови договору порушив.

Згідно з умовами Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитом від 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитними договорами №0 від 30 серпня 2007 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» від 08 грудня 2011 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідач в своїй заяві про усунення недоліків зазначив, що до суду не надано розрахунок заборгованості, не встановлено за який період у відповідності до кредитного договору нарахована заборгованість по процентах, а тому не встановлено строк позовної давності по платежам.

Позивачем до суду надано розрахунок заборгованості за договором кредиту станом на 02 люте 2015 року та копію виписки по кредитному договору, відповідно до якого заборгованість складається з тіла кредиту - 22 023, 38 доларів США, нарахованих відсотків на поточну суму заборгованості по відсотковій ставці 11,5 % в розмірі 8369, 09 доларів США та нарахованих відсотків на прострочену суму заборгованості по відсотковій ставці 23 % в розмірі 12 219, 59 доларів США.

Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем безпідставно нараховано відсотки на прострочену суму заборгованості по відсотковій ставці 23 %, так як відповідно до Договору №0 від 30 серпня 2007 року, п.1.3.1. за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5 % річних.

Згідно з п. 1.3.2. сторони домовились, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч.1 п. 5.2 договору. Відповідно до п.5.2 Договору встановлено порядок збільшення розміру процентної ставки, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки шляхом направлення поштою за адресою позичальника відповідного рекомендованого листа і такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, вказаної у повідомленні банку до позичальника, без укладення сторонами відповідної угоди про внесення змін до договору.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Проте, до суду не додано належних та допустимих доказів в підтвердження того факту, що відповідачу було повідомлено про збільшення відсоткової ставки в розмірі 23 % і на підставі чого дані відсотки були нараховані по Договору № 0, тобто сума в розмірі 12 219, 59 доларів США є не обґрунтованою і не підлягає до стягнення.

Представником відповідача подавалася до суду заява про застосування строку позовної давності з обґрунтованням її тим, що 04 жовтня 2010 року на адресу ОСОБА_2 надійшла заява від АТ «УкрСиббанк» щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Крім того, представник відповідача вважав, що банком направлена вимога щодо дострокового погашення кредиту та інших платежів по кредиту, згідно якої строк погашення настає на перший день з дати отримання вимоги, а саме щодо повернення всієї суми кредиту та процентів, строк погашення настав з 09 жовтня 2010 року

Судом першої інстанції вірно було відхилено зазначені доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності, виходячи з обставин по справі.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як передбачено ч.5 цієї статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Згідно приписів ч.ч.3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того, судом першої інстанції вірно було вказано, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з п.1.2.2. Договору №0 позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 30 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що відповідачем не доведено факту пропущеного строку позивної давності.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Суд вірно вважав, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов'язання, обумовлені договором.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, частково задовольнивши позовні вимоги і стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість, яка утворилась станом на 23 травня 2014 року: тіло кредиту - 22 023, 38 доларів США, що еквівалентно в гривні складає 258 344,38 грн. та нараховані відсотки на поточну суму заборгованості по відсотковій ставці 11,5 % в розмірі 8 348, 56 доларів США, що еквівалентно в гривні складає 97 928,60 грн., що в загальній сумі становить 30 371,94 доларів США, що еквівалентно в гривні складає 356 272,98 грн., а в іншій частині позову судом першої інстанції вмотивовано відмовлено за їх недоведеністю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Сліпченко О.І.

Іванова І.В.