Справа № 465/2500/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Ю.С.
Провадження № 22-ц/783/4273/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Щербай В.П.

З участю ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про примусове переселення в житлове приміщення та зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов'язання виконати останню волю спадкодавця за заповідальним відказом.

Накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 яка належить на праві власності ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що ухвалу постановлено у її відсутності, що позбавило її можливості подати свої заперечення. Також вважає, що заявником не зазначено причин, якими він обґрунтовував необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, заслухавши пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про примусове переселення в житлове приміщення.

ОСОБА_2 звернувся в суд з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про зобов'язання виконати останню волю спадкодавця за заповідальним відказом.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_2 просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Задовільняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи арешт на квартиру відповідача, суд першої інстанції вважав, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч.3 ст. 152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 152 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом просив суд постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 виконати останню волю ОСОБА_6, а саме придбати для нього однокімнатну квартиру у м. Львові з усіма вигодами та оформити на нього її право власності.

Враховуючи вище наведене слід вказати, що квартира АДРЕСА_1 не є предметом спору, а відтак на таку не може бути накладено арешт.

Крім того, в порушення ст. 152 ЦПК України судом першої інстанції не встановлено співрозмірності засобів забезпечення позову позовним вимогам заявленим позивачем, оскільки однокімнатна квартира, придбання якої просить ОСОБА_2, менша ніж трикімнатна квартиру на яку накладено арешт.

Колегія суддів приходить до висновку, що заявником не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову та не подано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

В зв'язку з цим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2014 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про примусове переселення в житлове приміщення та зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зобов'язання виконати останню волю спадкодавця за заповідальним відказом.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: