Ухвала

іменем україни

26 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Дербенцевої Т.П.,

Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Шпендівської сільської ради, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на Ѕ частини земельної ділянки,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Шпендівської сільської ради, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності на Ѕ частини земельної ділянки.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_5, яка відповідно до заповіту від 25 квітня 1985 року заповіла йому все своє майно. Прийнявши спадщину від померлої бабусі, а саме: земельну частку (пай) розміром 3,57 умовних кадастрових гектарів, що розташована в с. Шпендівка, Кагарлицького району Київської області, та житловий будинок АДРЕСА_2, він отримав правовстановлюючі документи, зокрема свідоцтво про отримання спадщини за заповітом та державний акт від 26 грудня 2005 року серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Після смерті батька ОСОБА_6 сестра позивача - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, дубліката заповіту та свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 січня 2009 року визнано недійсним заповіт, посвідчений Шпендівською сільською радою від 23 квітня 1985 року від імені ОСОБА_5 Визнано недійсним дублікат заповіту, виданий секретарем Шпендівської сільської ради 10 січня 2002 року від імені ОСОБА_5 Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 лютого 2002 року на земельну ділянку (пай) розміром 3,57 умовних кадастрових гектарів, що виданий ОСОБА_5 на підставі сертифіката серії НОМЕР_2, що був виданий на підставі дубліката заповіту, посвідченого виконкомом Шпендівської сільської ради на ОСОБА_3 Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 26 грудня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_3, та скасовано його реєстрацію. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини земельної частки (паю) розміром 3,57 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, як спадкоємицею за законом. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини майнового паю члена колгоспу «Червоний маяк», що знаходиться на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, як спадкоємицею за законом.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 24 лютого 2010 року визнано за позивачем та ОСОБА_4 в рівних частках право власності на спадковий житловий будинок АДРЕСА_2. Однак судом не вирішено питання стосовно іншої 1/2 частини земельної частки (паю) розміром 3,57 умовних кадастрових гектарів, що розташована в с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області, яка належала його бабусі ОСОБА_5 та за рішенням суду успадкував його батько ОСОБА_6

Посилаючись на ст. ст. 1216, 1261 ЦК України, просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частини спірної земельної частки (паю), яка належала його бабусі ОСОБА_5, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що Шпендівська сільська рада порушувала його права на спадкування після смерті батька ОСОБА_6 як спадкоємця 1 черги за законом відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України. Крім того, зазначив, що рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 січня 2009 року на даний час не виконано, а тому відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України суд за відповідною заявою осіб може ухвалити нове додаткове рішення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844328/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у -статтях 12611265 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844367/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844374/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, бабуся позивача ОСОБА_3 та третьої особи у справі - ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 3,57 умовних кадастрових гектарів в с. Шпендівка Кагарлицького району Київської області, а також житловий будинок АДРЕСА_2.

Відповідно до рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 січня 2009 року визнано недійсним заповіт, посвідчений Шпендівською сільською радою від 23 квітня 1985 року від імені ОСОБА_5 Визнано недійсним дублікат заповіту, виданий секретарем Шпендівської сільської ради 10 січня 2002 року від імені ОСОБА_7 Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19 лютого 2002 року на земельну ділянку (пай) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах, що виданий ОСОБА_5 на підставі сертифіката серії НОМЕР_2, що був виданий на підставі дубліката заповіту, посвідченого виконкомом Шпендівської сільської ради на ОСОБА_3 Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 26 грудня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_3, та скасовано його реєстрацію. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини земельної частки (паю) розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, як спадкоємицею за законом. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини майнового паю члена колгоспу «Червоний маяк», що знаходиться на території Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, як спадкоємицею за законом.

Вказаним рішенням встановлено також, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 був її син ОСОБА_6, який фактично прийняв спадщину, однак за життя не встиг її переоформити на себе.

09 травня 2007 року помер ОСОБА_6, заповіту після своєї смерті не залишив.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 934 померлого ОСОБА_6, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є: дружина ОСОБА_8, син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 Усі спадкоємці звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

До спадкової маси після смерті ОСОБА_6 увійшли як успадковані ним після смерті матері земельна частка (пай) та домоволодіння у с. Шпендівка, так і 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

З матеріалів вказаної cпадкової справи вбачається, що дружина померлого - ОСОБА_8 та син ОСОБА_3 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частини спадкової квартири.

Встановлено, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 24 лютого 2010 року визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним в рівних частках право власності на спадковий житловий будинок АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_6, від спадщини не відмовлявся, подав відповідну заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у передбачений законом строк. Інші спадкоємці: ОСОБА_4 і ОСОБА_8 також прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_8 подала відповідну заяву до нотаріуса, від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 не відмовлялась, тому має право на частку в спадковому майні відповідно до закону на рівні з іншими спадкоємцями.

Оскільки у ОСОБА_3 не виникло право на спадкування Ѕ частини земельної частки (паю), відсутні підстави для задоволення його позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що належними відповідачами у справі є інші спадкоємці: ОСОБА_8 та ОСОБА_4, але позов до них не пред'явлений, крім того позовні вимоги позивачем заявлені до Шпендівської сільської ради, яка не є належним відповідачем, а апеляційний суд не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін, тому позов не може бути задоволений.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Т.П. Дербенцева О.І. Євтушенко В.І. Мартинюк