Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів дарування та їх скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів дарування та їх скасування.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсним договорів дарування та їх скасування залишено без розгляду, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 7062 грн., стягнуто з позивача на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 121 грн 80 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані ухвали в частині стягнення з нього судових витрат, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із його висновком про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідачів судових витрат.

Однак повністю за таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_3, з яким він звернувся до суду, залишено без розгляду згідно поданої ним заяви (т. 2 а. с. 54, 56).

Враховуючи підстави залишення позову без розгляду суди правильно вважали, що відповідачі могли заявити вимоги про компенсацію здійснених ними витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 89 ЦПК України), і така вимога була заявлена представником ОСОБА_6, ОСОБА_8 (т. 2 а. с. 55).

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що до складу витрат, пов'язаних з розглядом справи, входять витрати на правову допомогу.

За змістом ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допущені до участі в розгляді справи в якості осіб, які надають правову допомогу, ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2014 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого йому доручено бути представником зазначених осіб, з повноваженнями, визначеними ст. ст. 27, 31, 44 ЦПК України ( т. 1 а. с. 60).

ОСОБА_6, ОСОБА_5 23 жовтня 2014 року уклали також договір про надання правової допомоги з ОСОБА_10, згідно якого він здійснював їх представництво в суді (т. 2 а. с. 2).

Відомості про те, що ОСОБА_9, ОСОБА_10 були допущені до участі в розгляді справи ухвалою суду як особи, що надають правову допомогу, відсутні.

Із журналів судових засідань вбачається, що ОСОБА_9, ОСОБА_10 брали участь у справі як представники відповідачів, а не особи, які надають правову допомогу (а. с. 150, 185, 205, 223 т. 1, а. с. 5 т. 2).

За таких обставин у суду не було підстав стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 7062 грн.

Крім цього, з наданого акту виконаних робіт вбачається, що у ці витрати включено і час на підготовку зустрічного позову, який не був прийнятий до розгляду і ці витрати не можуть вважатись витратами пов'язаними з розглядом справи за позовом ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 61-65, 66, 164).

Перевіряючи законність ухвали суду першої інстанції в цій частині суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, не з'ясував наявність передбачених законом підстав для компенсації таких витрат понесених ОСОБА_6 у зв'язку із залишенням позову ОСОБА_3 без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що апеляційний суд допустив порушення зазначених норм процесуального права, тому постановлена ним ухвала в частині стягнення на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 121 грн 80 коп. судових витрат суди правильно виходили із положень ч. 3 ст. 89 ЦПК України відповідно до якої, у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Витрати у вказаній сумі були понесені відповідачем у зв'язку з сплатою судового збору.

В цій частині оскаржувані ухвали постановлені з дотриманням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук