АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/6273/2015
№ апеляційного провадження:22-796/11365/15
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

7 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Ратнікової В.М.,

при секретарі - Аршакян Р.Т.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року позовні вимоги відхилено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 3 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, стягнення боргу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 1 листопада 2012 року між сторонами було укладено договір за яким позивач внесла на депозитний рахунок 930,00 доларів США на строк з 1 листопада 2012 року по 6 листопада 2013 року зі сплатою 10,5% річних. Зазначила, що взаємною згодою сторін дія договору продовжувалась до 21 листопада 2014 року. В цей день позивач зняла з рахунку 900,00 доларів США та на рахунку залишилась сума 117,28 доларів США. Також зазначила, що не має можливості отримати суму залишку за депозитом, так як відповідач не повертає кошти

У зв'язку із викладеним просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за строковим договором банківського вкладу №14374/370-12 від 1 листопада 2012 року у загальному розмірі 128,04 долари США, з якої: сума депозиту 117,28 доларів США, недоотримані проценти за депозитом - 2,51 доларів США - 0,78 доларів США, пеня - 7,47 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 листопада 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредитта ОСОБА_3 був укладений Договір №14374/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті за умовами якого, вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 930,00 доларів США на строк з 1 листопада 2012 року по 6 листопада 2013 року зі сплатою 10,5% річних. За умовами Договору Вкладник має право вимагати повернення вкладу, а Банк в свою чергу зобов'язаний при припиненні дії Договору здійснити розрахунок, повернути Клієнту суму вкладу.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 вбачається, що 13 листопада 2014 року кошти в сумі 1 017,28 доларів США (930,00 доларів США сума вкладу та 87,28 доларів США відсотки) були перераховані на рахунок на вимогу.

21 листопада 2014 року ОСОБА_3 було видано кошти вкладу в розмірі 900,00 доларів США, а залишок коштів на рахунку станом на 25.06.2015 року становить 117,28 доларів США.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч .ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За положенням ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів звернення до Банку із заявою про видачу коштів, а тому її права не порушено.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 листопада 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредитта ОСОБА_3 був укладений Договір №14374/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті за умовами якого, вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 930,00 доларів США на строк з 1 листопада 2012 року по 6 листопада 2013 року зі сплатою 10,5% річних.

21 листопада 2014 року ОСОБА_3 було видано кошти вкладу в розмірі 900,00 доларів США, а залишок коштів на рахунку станом на 25.06.2015 року становить 117,28 доларів США.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 зверталась до відповідача із вимогою про повернення залишку вкладу та нарахованих відсотків 12 лютого 2015 року, 18 травня 2015 року (а.с.71-73).

Відповідно до наказу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» № 633-о від 4 серпня 2014 року, припинено діяльність філії «Донецьке регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» , відділення банку, розташовані у м. Донецьку та Донецькій області підпорядковані безпосередньо ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (а.с. 43) .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням вимог чинного законодавства, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а тому підлягає скасуванню.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 запроваджено в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, розпочато процедуру виведення ПАТ «Брокбізнесбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці із призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку, з дотриманням принципу черговості.

Крім того, не залежно від того, звертався позивач до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною вище процедурою.

За викладених підстав колегія суддів вважає що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді