АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 666/7411/14ц Головуючий в суді 1 інстанції Ратушна В.О.
Номер провадження: 22-ц/791/2426/15 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

при секретарі Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И Л А :

30 жовтня 2014 року представник публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», надалі (ПАТ «Херсонська ТЕЦ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, посилаючись на те, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Оскільки на протязі тривалого часу ОСОБА_3 здійснює оплату за надані послуги не в повному розмірі, у зв'язку з чим, за період з листопада 1996 року по липень 2015 року, утворилась заборгованість в сумі 429,17 грн., яку просив стягнути з відповідача та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 липня 2015р. позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки стягнута судом сума нарахована поза межами строку позовної давності та відповідачем при здійсненні нарахування не врахована наявна у неї пільга на оплату 75 відсотків, як члена сім'ї ОСОБА_4, учасника бойових дій.

Письмових заперечень до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, із змінами встановленими постановою від 31.10.2007 року № 1268, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом.

Плата за надані послуги згідно ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» нараховуються щомісячно.

Строк позовної давності обчислюється відповідно до ст.ст. 253, 264 ЦК України з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею боргу. Після переривання строк позовної давності починається заново.

З наданої позивачем картки особового рахунку вбачається, що у період з листопада 1996р. плату за надані послуги споживач здійснює частково внаслідок чого станом на липень 2015р. утворилась заборгованість в розмірі 429,17 грн.

19 травня 2014р. Дніпровським районним судом м. Херсона видано судовий наказ про стягнення із споживача 1290 грн. заборгованості за надані послуги з листопада 1996р. по березень 2014р., який скасований ухвалою цього ж суду від 24.05.2014р. Із позовними вимогами про стягнення заборгованих сум позивач звернувся 30.10.2014р., визначивши період стягнення із листопада 1996р. по 01.07.2015р. (а.с.1-5-108) із залишком боргу 429,17 грн.

Як вбачається із особового рахунку споживача, з лютого 1996р. по 01.07.2015р. відповідач вчиняла дії, сплачувала попередню заборгованість щомісячно нарахованих позивачем платежів за надані послуги теплопостачання.

За вказаний період часу плата вноситься нерегулярно та в розмірі, що покривають заборгованість за попередній період. Так, в січні 2001р. сплачено 500 грн., тоді як місячне нарахування становить 24,18 грн., решта коштів зараховані на покриття заборгованості, що утворилась у попередній період. Крім того, у квітні, червені, липні і листопаді 2003р. при нарахованих платежах 54,6 грн., 2 грн., 0 грн., та 26,04 грн., споживачем фактично сплачено 65 грн., та тричі по 50 грн., що перевищило загальний розмір нарахованих до сплати сум, решта із яких зарахована на погашення боргу за попередній період. Також перевищення оплати місячного розрахунку мало місце у травні, червні 2005р., квітні 2006р., в травні, липні 2007р., квітні, червні 2008р., лютому 2009р., грудні 2010р., травні 2012р., травні 2014р.

Враховуючи наведені обставини справи суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вчинені споживачем дії щодо фактичної сплати коштів за надані послуги і зарахування їх залишку на покриття нарахованих позивачем платежів за надані послуги за попередній період свідчить про переривання строку позовної давності.

Отже, висновок суду про наявність підстав для стягнення залишку заборгованих сум у визначеному позивачем розмірі відповідає наявним у справі доказам та не суперечить ст.264 ЦК України.

Не спростовують висновку суду доводи апеляційної скарги, що при розрахунку оплати за надані послуги позивачем не враховані пільги, які мала її сім'я до 2009 року, оскільки з розрахунку оплати за надані послуги, наданого позивачем, вбачаться врахування ним зазначеної пільги члена сім'ї відповідачки ОСОБА_4 до часу його вибуття на інше постійне місце проживання 02.09.2009р., після чого права на пільгу по оплаті комунальних послуг відповідачка не мала, оплата нарахована у відповідності до встановлених тарифів та субсидії врахованої позивачем при розрахунку суми заборгованості по оплаті наданих послуг.

Оскільки справа розглянута з дотримання норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: