Справа № 152/772/15-ц
У Х В А Л А

20 травня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

державного виконавця Боднарчук Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,

у с т а н о в и в:

Старший державний виконавець відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з поданням про обмеження права виїзду ОСОБА_2 за межі України. Зазначила, що у відділі ДВС Шаргородського РУЮ на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-318, виданий 22.04.2008 Шаргородським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.04.2008 і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа, постановою від 23.04.2008 відкрито виконавче провадження № 7222776.

У ході виконання рішення державним виконавцем ВДВС Шаргородського РУЮ були зроблені відповідні запити для виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, однак згідно отриманих відповідей та перевірки майнового стану боржника, у ОСОБА_2 майна та коштів, на які можна звернути стягнення, не виявлено.

Заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 1.05.2015 становить 13 920 грн.

У звязку із викладеним, старший державний виконавець відділу ДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 просить постановити ухвалу, якою тимчасово, до виконання своїх зобовязань за рішенням суду обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_2

У судовому засіданні державний виконавець ВДВС Шаргородського РУЮ ОСОБА_1 подання підтримала, просила тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із досліджених судом документів, 22 квітня 2008 року Шаргородським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист № 2-318/2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).

23 квітня 2008 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-318, виданого 22.04.2008 Шаргородським районним судом Вінницької області (а.с. 5).

26 червня 2014 року слідчим СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області лейтенантом міліції ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 6,7).

У зазначеній постанові, зокрема, вказано, що ОСОБА_2 сплачував аліменти періодично та не у повній мірі тому, що не мав постійного місця роботи, а підзаробляє по людях, виконуючи різного роду роботи. Починаючи з січня 2013 року, ОСОБА_2 сплачує аліменти періодично, хоч не у повній мірі: у січні 850 грн, у квітні 560 грн, у серпні 3000 грн, у листопаді 2000 грн. Ураховуючи те, що ОСОБА_2 періодично сплачує аліменти на сина, в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що тягне за собою закриття кримінального провадження.

Згідно доданого до подання розрахунку, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 1.05.2015 становила 13 920 грн (а.с. 20).

У матеріалах виконавчого провадження міститься квитанція, із якої вбачається, що 16 квітня 2015 року ОСОБА_2 сплатив 500 грн аліментів, проте у розрахунку зазначена сума не відображена.

Зазначене, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_2 не ухиляється від сплати аліментів згідно рішення суду, а по мірі можливості надає відповідну матеріальну допомогу на утримання сина.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Таким чином, особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання, а тому саме на державного виконавця покладено тягар доказування ухилення боржником від виконання зобовязань.

Разом із тим, на переконання суду, державним виконавцем не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається щодо ухилення боржником від виконання зобовязань за рішенням суду.

Постановляючи цю ухвалу, суд зважає також на те, що документи, долучені до подання, а також матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо майна та коштів ОСОБА_2, на які можна звернути стягнення станом на день звернення до суду з поданням. Так, усі довідки та відповіді щодо відсутності майна та коштів датовані ще лютим 2014 року, тобто більше ніж рік матеріальне становище боржника не перевірялося. При цьому, державним виконавцем перед зверненням із поданням не зясовані дійсні причини несплати ОСОБА_2 аліментів (важке матеріальне становище чи свідоме ухилення від обовязку утримувати дитину).

За таких обставин, суд вважає, що законні підстави для застосування доОСОБА_2 обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а тому у задоволенні подання належить відмовити.

Керуючись статтями 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_1 про обмеження права виїзду ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Л.Строгий